SMÄRRE MEDDELANDEN 237 



träd, som angripits af larverna, och har jag från en enda liten pä- 

 rongren kunnat nedplocka 70 ä 80 larver. På träd, där larverna 

 fatt husera ostörda, ha stora grenar kalätits. -- Fjäriln är själf- 

 tället mycket allmän här. 



På samma gång anser jag mig böra omnämna ett massupp- 

 trädande af Sahdgrasflärilen (Satyrus semele I .. . 



Under eftersommaren 1914 visade sig nämnda fjäril i tallösa 

 skaror inne i Korgholms stad. Öfverallt pä husväggar, trädstam- 

 mar och sandgångar sutto massor af fjärilar, och särskildt på ned- 

 fallen, skadad frukt, samt pä fuktiga platser skockade sig fjärilarna 

 synnerligen talrikt. 



Med anledning af en uppmaning i denna tidskrifts 6:e häfte af 

 1912 att inrapportera invasioner af vissa emigrerande fjärilar, vill 

 jag omnämna, att 1903 ars invasion af Vanessa cardui L. äfven 

 berörde Tingsryd i Tingsäs s:n. Tingsås ligger inom Konga härad, 

 som är beläget i sydöstra delen af Kronobergs län, ungefärligen 

 56 20' och 57 nordlig bredd och omkring 3 väster om Stockholm. 



Nämnda år uppträdde V. cardui i tallösa skaror kring Tings- 

 ryd, hvilka alla flögo i riktning öster till väster. 



Borgholm i september 19 15. 



Alfred Lindquist. 



En stympad rapphöna. 



Den 19 sept. i är sköts i Enköpingstrakten en rapphöna, 

 som var på ett märkligt sätt stympad, sannolikt af en skördema- 

 skin. Vänstra benet hade afskurits ungefär 4 och det högra unge- 

 fär 8 millimeter under tarsalleden. Sedan detta skett, hade den 

 återstående lilla stumpen af tarsen förtjockats och på dess under- 

 sida hade utbildats en bred, ungefär rundad trampsula med horn- 

 artadt öfverdrag, ungefär som en elefantfot i miniatyr. På vänstra 

 foten är denna trampsula 13 V.' mm. bred och 12 l J 3 mm. 

 lång, på den högra äro motsvarande mått 15 1 j-, och 14 1 /.,. Tar- 

 salleden är rörlig, och tåsenorna ha fäst sig vid den återstående 

 stumpen af tarsen, så att sålunda en sä att säga falsk fot uppstått, 

 som dock tydligen varit fullt användbar. Rapphönan har alltså 

 tydligen kunnat gå på dessa stumpar. Detta bevisades af de hårda 

 lerklumpar, som fastnat vid och omgåfvo fotstumparne, och dess- 

 utom däraf, att fågeln ej hade fjädrarne på bröst och buk nedsud- 

 lade och ej heller vingledernas fjädrar i ringaste mån nötta. Icke 

 ens vid uppflög har hon sålunda behöft slä i marken med vingarne. 

 Att hon ej kunnat löpa med någon fart är ju själfklart, men hon 

 har dock haft kraft nog att reda sig under åtminstone en vinter, 

 ty stympningen är tydligtvis af gammalt datum. Den ifrågavarande 

 fågeln har af grosshandlare Bengt Lindroth skänkts till Riksmuseum, 

 där den konserverats. 



E. /.. 



