SVENSKA FORSKNINGSRESANDE UNDER ÄLDRE TIDER 26 1 



klagar öfver, att lian ej hann ordentligt undersöka, livad han 

 fick. I stället skickades detta så ofta ske kunde hem till Upp- 

 sala, där Linné skötte om dess vetenskapliga behandling Här 

 i Bay Falso är vintertiden lifligt nog. Taffelviken är då på 

 grund af den härskande nordvästen mycket dålig hamn, h var- 

 för fartygen då som nu ankrade i Simons Bay. Skeppskap- 

 tener och förnämligare resande åto vid residentens bord, där 

 Sparrman får skåda all världens folk, och det är Babylons 

 förbistring i språk och bordskick. 



Om faunan närmast Kap den tiden antecknar Sparrman 

 ej mycket; pingviner och salar finns det godt om, särskildt 

 på den lilla Malagassön i Bay Falso och på »Dassen-ön» norr 

 om Taffelviken. Sälfdngst bedrifves lifligt både för skinnens 

 och tranets skull, äfven åt man köttet, och »vi inbillade oss, 

 att det smakade som oxkött, men det hade en oangenäm svart 

 färg». En nyfödd sälunge förvärfvas och stoppas för museet 

 i Stockholm. En elektrisk rocka fångas men olyckligtvis un- 

 der Sparrmans frånvaro, så att han ej fick känna på dess 

 stötar. Cancer Norvegicus åts ofta uti Bayen liksom äfven 

 en stor snäcka (Haliotis) samt åtskilliga bläckfiskar, (»Sepia, 

 Loligo och Sepia Octopodia»), hvilka senare brukades till sop- 

 por. »Myxine glutinosa var ej lätt att igenfinna bland Vermes, 

 den liknar en Ål eller orm med platt stjärt; bett deraf berät- 

 tades väl orsaka en elak svullnad, dock icke döden.» 



Växter åter uppräknas en hel del. Cunonia capensis» (släkt 

 med schersminen) »är snart sagdt största trädet, ehuru blott 2 

 högst 3 mans längder högt». En ny sorts Viscum är allmän, 

 och Calla wthiopia »stod hela vintern i blomma». »Af de dels 

 bekanta, dels aldeles nya växter, hvilka träffades på detta 

 ställe, voro en del mindre allmänna, en del redan aldrig mer 

 till finnandes på de öfriga ställen, som jag besökte i Africa. 

 Hvarje district har alltid något särskildt; ej under då om åt- 

 skilligt torde finnas lemnadt, både af mig och Herr Demonstr. 

 Thunberg, samt att således ordspråket: Semper aliqiiid novi 

 ex Africa ännu för många år kommer att gälla.» 



Då vintern var förbi, var det också slut på vistelsen i 



