SVENSKA FORSKNINGSRESANDE FEÅN ÄLDRE TIDER 271 



äro nästan utrotade, hvilket i än högre grad är fallet med 

 lejonen. Kommer något sådant in från norr eller öster, blir 

 det snart bortskjutet. Leoparderna återigen hålla sig kvar i 

 de bergiga skogstrakterna och göra stor skada; dock anfalla 

 de knappast människorna. Hyenor och svarta markattor finnas 

 i de senare ej allmänna. Gräfsvin och jordsvin (»Berg- Värkens» 

 och Aard.-Varkens») omtalas och af antiloper egentligen blott 

 .den lilla vackra buskbocken, som förut varit okänd för veten- 

 skapen, men nu afbildas och beskrifves under namn af Antilope 

 sylvatica. 1 Utom denna, som är allmän i skogsbältena, synas 

 här och livar spår af en liten antilop af en hares storlek. 

 »Gnometie äfven Evertie kallad.» Det är den lilla äfven af 

 Thunberg funna och af honom beskrifna Cephalophus mon- 

 ticola, som ännu är allmän utefter sydkusten. Harar, säger 

 Sparrman, finnas åtminstone tvenne särskilda slag. Bufflarna 

 äro ganska allmänna och gjorde »Botanicerandet mindre säkert». 

 En »Tigerboschkatt» (servat) och en »Greisbock» {Raphicerus 

 melanotis) »blef jag ock en gång varse». 



Den 9 oktober gick man åter öfver Brackrivier, Houtniquas' 

 västra gränsflod, hvarefter kursen ställdes mot norr upp mot Oli- 

 fantfloden och så åter mot öster genom Lange Cloof, den stora 

 dalen mellan floden i norr och Svarta bergen i söder. Det är 

 i början mest carrow-land, där stora hjordar af fettsvansfdr 

 beta. Längre mot öster svänger man emellertid åter ned mot 

 kusten in i Sizicomma, som är kustlandet öster om Houtni- 

 quas, och där är skog med godt om elefanter. Hottentotterna 

 ha sina hyddor lindade med långa remsor af elefantkött, som 

 skulle torkas, och Sparrman bjudes därpå, men det föreföll 

 honom så oaptitligt, att han vägrade, trots han i Söderhafvet 

 hållit till godo med hundkött. En mycket vidlyftig skildring 

 om dessa djurjättar lämnas, dock endast efter hörsägner; där 

 är godt om elefantjägare, och de pumpas vederbörligen på 

 sina erfarenheter. På vägen genom Lange Cloof göras många 

 fina botaniska fynd, så af essen-trädet, hvilket gett namn åt 

 Essenbock och Essenfloden, en af de många små och på som- 



' Nu Iragelaphus sylvatiais. 



