SVENSKA FORSKNINGSRESANDE FRÅN ÄLDRE TIDER 275 



i vår gryta, och en del rördes till en liten skål Caffe. Ett 

 stycke Elandskött utgjorde tredje rätten». Juldagen låg man 

 som vanligt vid en göl af floden och lurade på flodhästar. 



Den 29 december bröts upp mot väster till Lilla fiskfloden, 

 en biflod till den stora, där man fick härberge hos en gammal 

 elefantjägare, som här odlat upp en liten gård, och där nyårs- 

 aftonen firades »af vårt värdfolk med ett par Psalmer och 

 kortspelet klaverjass». Landet här, Akter Bruntjes Hoogte, 

 är delvis bebyggdt men ännu mycket rikt på villebråd, hvarför 

 en gifvande 14 dagars jaktfärd företages ännu längre mot väster 

 omkring öfre loppen af de många småfloder, som rinna ner från 

 de strax norr härom liggande Snöbergen. Det är de vanliga 

 stordjuren, som jagas, men dessutom omtalas och ses Rheebockar, 

 (Pelea capreolus), Riet Rhebock (Cervicapra arundinacea), Flack- 

 steenbock eller Bleek-Bock (Ourebia scoparia), Stenbock eller 

 Oreisbock (Rhaphicerus), Klipp sp ringare (Oreotragus saltator), 

 babianer, harar, råttor, mullvadar och mycket annat. Den 

 afrikanska honungsgräflingen eller rateln och dennes enligt 

 Sparrmans uppgift trogne medhjälpare och följeslagare honungs- 

 göken skildras på många sidor. Här bobuschmän, och Sparrman 

 förargas öfver deras grymma behandling; de jagas och skjutas 

 som öfriga vilddjur. 



Den 21 januari sker åter uppbrott, och nu ställes kosan 

 hemåt. In i kafferlandet kom man sålunda ej; men man var 

 dock alldeles på gränsen, och en af de första dagarna under 

 hemmarschen uppvaktas expeditionen af en hel hord kaffrer, 

 anförda af tre »capitener». De föreföllo i början ej vidare 

 vänligt stämda, och hottentotterna darrade som asplöf, men 

 genom Sparrmans mycket bestämda och afvisande sätt att 

 behandla dem, laddandet af bössorna med en massa kulor och 

 andra hotande åtgärder, stämde de snart ned tonen och blefvo 

 helt höfliga. Capitenerna» fingo litet tobak, och dagen därpå 

 aftågade de till sitt land igen. 



Hemfärden, som skildras i helt korta drag, går ungefär 

 efter samma stråk som ditfärden, och det är samma bota- 

 niserande, samlande och jagande. Sparrman får stundom 



