278 FAUNA OCH FLORA 



och fotlederna så starkt böjliga, att djuren kunna i den blöta 

 marken trampa äfven på de inre tåledernas undersida för att 

 få större bäryta. Tålederna äro därför också på baksidan som 

 en följd häraf nakna. De fyra Limnot ragusAormtrm. äro ut- 

 bredda öfver en stor del af det tropiska Afrika, där vidsträckta 

 sumpmarker, sjöar och floder finnas. De äga en mycket stor 

 förmåga att simma och t. o. m. dyka. De jagas därför stund- 

 om af negrerna med spjut från kanot, när vattnet ideras till- 

 håll är så djupt, att man kan komma fram med en kanot mel- 

 lan säf och papyrus. 



Det andra undersläktet, Tragelaphus i inskränkt mening, lefver 

 på fast mark och har normala, korta klöfvar samt hårig baksida på 

 de inre tålederna, alldenstund dessa ej nå ned till marken. Till 

 detta undersläkte höra de egentliga buskbockarne, som med ett 

 mycket stort antal lokala raser äro utbredda öfver nästan hela Af- 

 rika söder om Sahara, den präktiga nyalan i sydöstra Afrika från 

 Zululandet till Nyassa samt slutligen den nya abyssiniska nyfunan 

 arten; Buskbockarne variera i hög grad, och det är ovisst, huru 

 många verkligt konstanta raser, som skola kunna urskiljas, men 

 omkring 30 hafva erhållit egna namn. Den bäst kända formen 

 T. scriptus har en hvit hårkam längs ryggen, talrika hvita 

 tvärstrimmor och två hvita längsband på sidorna förutom en 

 hel del små hvita fläckar på låren och sidorna. Denna busk- 

 bock har vidsträckt utbredning i västra Afrika. På Kamerun- 

 berget finnes en närstående art, men med svart hårkam. Denna 

 har jag kallat V. knutssoni efter grosshandlare Knutsson, som 

 var den förste, som sköt några exemplar däraf och öfverläm- 

 nade till Riksmuseet. I Sydafrika beskrefs redan af Sparrman 

 en buskbockart under namnet sylvaticas. Denna är en af de 

 enklast färgade, ty bocken saknar både tvärstrimmor och längs- 

 band på den mörkbruna kroppen samt har blott några få hvita 

 fläckar på låren. Däremot har den en hvit ryggkam. Hon- 

 djuren äro rödbruna med några få hvita fläckar. Hos de an- 

 dra formerna är färgmönstret mer eller mindre växlande. I 

 allmänhet äro dock de, som lefva i torra trakter, mindre lifligt 

 färgade och ha förlorat mera af de hvita teckningarne än de, 



