Smärre meddelanden. 



Sumphönsen i Blekinge. 



Med anledning af notisen om den grönfotade sumphönan o. s. v. 

 i 5:te häftet 19 15 af »Fauna och Flora» kan det vara skäl att 

 publicera ett par rader om dess anträffande i Blekinge på senare 

 tiden. 



Ett af de första åren jag vistades i Karlskrona, såvidt jag 

 minnes 1899 eller 1900, fick jag ett exemplar af fågeln till be- 

 stämning. Det hade tillvaratagits i Nättraby och ansågs ha om- 

 kommit genom att under flykten om natten stöta mot telegraftråden. 

 Exemplaret tillhörde godsägaren S. Hellerström på Marielund. Jag 

 vet icke, om det blef uppstoppadt. 



Våren 1903 inlämnades till allmänna läroverket i Karlskrona 

 ett vid Sunna strax norr om Karlskrona anträffadt exemplar af 

 samma fågelart. Det hade tillvaratagits af dåvarande öfversten 

 för Karlskrona grenadiärregemente generalmajor C. Lemchen. Om 

 fågelns förekomst skrifver han på anmodan till meddelaren: »Sump- 

 hönan observerades af mig några dagar i Sunnakanalen och i Sunna- 

 viken, innan jag hittade henne död på stranden nära järnvägen. 

 Hon hade tydligen i flykt slagit emot någon af de många telegraf- 

 trådarna». Exemplaret uppstoppades af konservator O. Holmqvist 

 i Lund och förvaras i läroverkets naturhistoriska samlingar. 1 



Själf har jag icke observerat denna fågelart i Blekinge och ej 

 heller i något annat svenskt landska}), men väl i en liten med vide- 

 buskar och tät sumpörtvegetation fylld märgelhåla strax intill Stege 

 på Möen, där äfven flera individer af kärrsångaren, tydligen stadda 

 på flyttning — det var den 7 maj 1906 — flitigt musicerade. 

 Sumphönsparet var ganska skyggt och gjorde sig strax invisibelt 

 bland vattenväxtvirrvarret. Fågeln brukade häcka på platsen enligt 

 upplysning af en landtman, som kom tillstädes, och man skyddade 

 på allt sätt den sällsynte gästen t. ex. mot hundar. 



Något läte från fåglarna hördes icke vid tillfället. 



Den varma sommaren 19 13 hördes från de täta vassarna i 

 Sunnaviken mot aftonen allt som oftast den småfläckiga sumphönan, 

 vanligen kallad kärrhönan eller rörhönan {Porzona porza/ia). Vid 

 andra tillfällen, hvarken föregående eller efterföljande år, har icke 

 fågeln hörts där. Lätet är som bekant ytterst karakteristiskt och 

 kan härmas med ljudförbindelsen »vitt», hvilket läte i oändlighet 



1 Enl. brel från S. Hellerström sköts ett ex. i aug. igio i en lergrop vid 

 Nåttrabv station. 



