44 FAUNA OCH FLORA 



Rumskulla socken har jag sedan någon tid iakttagit en flock af 

 dessa fåglar på minst ett 50-tal stycken. Äfven i andra delar af 

 Småland har jag i vinter funnit denna högnordiska fågel rätt allmän. 

 Så länge rönnar och oxlar lyste röda af saftiga bär, frossade tall- 

 bitarna på dessa »sydfrukter», och dä ådrogo sig de långväga 

 gästerna hvarje fågelväns uppmärksamhet genom sin vackra dräkt 

 och föga skygghet. 



E. Welander. 



Gammal kungsörn (Aquila chrysaetus) skjuten i Småland. 



Från Näfvelsjö socken i Jönköpings län erhöll jag de första 

 degarna af januari detta är en kungsörn, som under juldagarna 

 skjutits på utlagda lämningar efter ett hästslakt. Exemplaret, en 

 äldre hona, mätte i längd 8, 7 dm. och vingbredden uppgick till 

 20, 85 dm. Då det i den ornitologiska litteraturen uppgifves, att 

 de gamla kungsörnarna stanna kvar öfver vintern uppe i fjällen, 

 torde detta fall kunna få anmärkas bland undantagen från regeln. 



E. Welander. 



Ortolansparfvens (Emberiza hortulana) förekomst i 

 Kalmar län. 



I artikelns »Ölands fåglar» af Bertil Hanström (Fauna och 

 Flora 191 5, haft. 1, sid. 22) säges om ortolansparfven följande: 

 »Har i Sverige en västlig utbredning och förekommer icke på 

 Öland samt mycket sällsynt i det öfriga Kalmar län». Denna 

 uppgift håller ej streck hvad norra Kalmar län beträffar, ty åtmin- 

 stone i Rumskulla socken kan ortolansparfven sägas vara en täm- 

 ligen allmän häckfågel. Han ankommer de första dagarna af maj 

 och flyttar i början af september. 



Rumskulla den 18 jan. 19 16. 



E. Welander. 



En stympad kråka. 



Med anledning af en notis om en stympad rapphöna i haft. 5 

 af denna tidskrift får undertecknad meddela ett annat analogt 

 fall, beträffande en kråka. Senaste midsommardag (191 5) anträf- 

 fade försäkringstjänstemannen Eng. Järnefelt i Kjulo socken vid 

 kanten af en skogsdunge, gränsande till en äng. en ung kråka — - 

 af de icke fuilt utvecklade pennorna att döma årets unge — som 

 flaxade med vingarna, utan att dock kunna höja sig ofvan marken 

 och därvid rörde sig framåt på ett högst märkvärdigt sätt. Vid 

 herr Järnefelts ankomst sökte fågeln sin tillflykt i en rishög. Vid 

 närmare besiktning visade det sig, att fågelns båda ben voro af- 

 skurna omedelbart nedanför tarsalleden. De återstående några mm. 

 länga stumparna af tarsen voro bredt koniskt tillspetsade och starkt 



