BERGFINKINVASIONEN I SKÅNE VINTERN 1915 — 1916 6l 



sett dem milliontals, och äfven där hade de varit föremål för 

 stort intresse. Befolkningen här kallade dem »ollonfula'» (= 

 ollonfåglar). Äfven i Mölle (Kullaberg) hade de observerats i 

 stora massor, och i Hälsingborgstrakterna hade också ansen- 

 liga skaror uppenbarat sig. Förutom på många andra orter i 

 Skåne har man dessutom under den gångna vintern iakttagit 

 dem i Södra Halland och å olika platser i Blekinge. 



I samma mån som det i Skåne blir ondt om föda för 

 bergfinkarna, ligger det antagandet nära, att de då flyga öfver 

 sundet och förlägga sina ströftåg inom Danmarks bokskogar, 

 som enligt d:r O. Helms' meddelande denna säsong varit syn- 

 nerligen rika på ollon. 



Det har också väckt en viss förundran hos en del danska 

 ornitologer, att inga bergfinkar under denna vinter ännu visat 

 sig i Danmark. Jag har visserligen från Helsingör fått den upp- 

 giften, att en flock på omkring 10,000 uppträdt där, men ännu har 

 nog ej någon större invasion af bergfinkar ägt rum i Danmark. 



Då jag besökte Kullaberg för att studera bergfinkarna, 

 meddelade man mig, att fåglarna flugit så nära marken i så 

 täta svärmar, att kattorna utan besvär togo flera stycken. Och 

 i Kågeröd blef jag högst förvånad, då jag vid ett besök i berg- 

 finkarnas nattdunge såg ett par pojkar, som klättrat upp i 

 granarnas toppar och fullkomligt orörliga sutto där. Då de 

 kommit ned, fick jag veta, att de brukade klättra upp, innan 

 fåglarna satt sig till ro och sedan dölja sig med grangrenar. 

 Fåglarna satte sig sedan icke blott omedelbart intill dem utan 

 äfven på dem. Det var därefter synnerligen lätt — sade de — 

 att taga finkarna lefvande. Som jag ej trodde deras uppgifter, 

 bad jag dem visa mig, att de verkligen kunde på detta sätt 

 fånga fåglarna, och det dröjde ej länge, förrän en af pojkarna 

 kom med 2 lefvande exemplar, som han tagit. Vissa pojkar 

 ha drifvit upp denna sport till virtuositet, men andra, som ej 

 våga eller kunna, nöja sig med det ofoget att kasta sten på 

 fåglarna, och som ju dessa sitta synnerligen tätt, träffa de 

 merendels någon, som skadad faller till marken och sedan 

 hålles fången i bur. 



