NÅGOT OM DÄGGDJURSFAUNAN I SMALAND FÖRR OCH NU 7 I 



därföre en ko under sommaren hastigt afsinar med mjölknin- 

 gen och en svart hare förut i trakten varit synlig, så säger 

 man, att Bjären mjölkat henne.» 



Björnen försvann väl såsom skogsdjur i Jönköpings län i 

 midten af 1700-talet. Likväl sköts, såsom vi sett, en sådan år 

 1800 i Västra härads högländtaste skogsbygd, Malmbäcks s:n. 

 Och i Jönköpings läns Hushållningssällskaps tidskrift omtalas 

 en björn såsom fälld i Västra härad 1820. I samma tidskrifts 

 årsberättelse för 1850, undertecknad af ordf. (B. Ribbing) och 

 sekreteraren (A. Lindvall), heter det: »En björn förirrade sig 

 ända hit ned sistlidne höst och utbredde mycken förskräckelse, 

 men gjorde föga skada; oaktadt flere jägare sökte efter honom, 

 kunde han dock ej påträffas; han förmodas hafva tagit sig 

 vinterkvarter någonstädes i Norra Östbo skogar.» ■ — Östbo 

 h. gränsar, såsom bekant i öster till Västra härad. Betydelselöst 

 är ju, att skottpengar för björn utlofvades ännu i slutet af 

 1850-talet. Han har sedermera här icke visat sig. 



Lodjuret, som i början af 1800-talet synes ha varit någor- 

 lunda allmänt, minskades undan för undan, i mån som sko- 

 garne glesnade genom afverkning. Under 1820-talet fälldes 

 dock årligen inom Jönköpings län 20 30 stycken. Därefter 

 aftog detta villebråd alltmer, så att 1859 skötos här blott 6 

 och 1865 3 stycken (1861 4 st., 1863 1st., 1864 3 st.) Enstaka 

 lodjur fälldes här äfven på 1890-talet, ty enligt K. Befhdes 

 femårsberättelser utbetalades under åren 1890, 1894 och 1896 

 skottpengar af statsmedel för inom länet skjutna lodjur, ett un- 

 der hvartdera året. Sedan är det försvunnet ur jaktrapporterna. 

 Men enligt uppgifter, som förefalla mig tillförlitliga, skulle ett 

 lodjur ännu för några få år sedan iakttagits vintertiden i 

 Södra Västbo härads skogstrakter. Dock kan detta rofdjur 

 numera anses såsom utrotadt inom faunaområdet. 



Vargen var ju under 1800-talets första hälft ett sannskyl- 

 digt plågoris för länsbefolkningens kreatursbesättningar, och 

 många utrotningssätt, samfällda drefjakter, varggropar, stryk- 

 ningift m. m. användes för att förgöra dem, hvartill äfven 

 skottpengars utbetalande medverkade. År 1803 var vargen 



