y4 FAUNA OCH FLORA 



Följande dag var vinden nordlig och kall, men sol och 

 storm gjorde dock ett godt arbete i fråga om snöns förvand- 

 ling till vatten, och marken visade åter bara fläckar här 

 och där. 



På eftermiddagen gingo vi på forellmete utefter en liten 

 bäck, hvars vatten nu betydligt ökats efter nederbörden. I 

 dennas forsar och fall brusade och dånade det vildt, hvadan 

 våra röster knappast hördes tvärs öfver bäcken. Emellertid 

 gingo vi åt hvar sitt håll, min vän uppför och jag utför vatten- 

 draget för att pröfva fiskelyckan. Kommen ungefär 100 meter 

 från bäckens utflöde i sjön ■ — ■ Valåssjön — observerade jag 

 ett egendomligt knyte, liknande en tämligen stor boll, i ett 

 videsnår, hvars grenar sträckte sig tätt utefter det forsande vatt- 

 net. Knytet var gråsvart och såg ut att vara af fjäder, och 

 jag kom så småningom under fund med, att det var en sof- 

 vande fågel, som med hufvudet alldeles doldt i de uppburrade 

 fjädrarne tagit plats på en af de lägst sittande grenarne tätt 

 öfver själfva forsen. 



Försiktigt kröp jag närmare, delade snåret så pass, att jag 

 kunde sträcka mig ned utför bäckbrinken, och, hållande mig 

 fast i grenverket med högra handen, grep jag med den vänstra 

 ett stadigt tag i ett par gröna, rätt långa ben, som voro kny- 

 tets bärande kraft. Den bullrande forsen var mig en god hjälp 

 vid trickets utförande, eljest hade det nog aldrig lyckats att 

 med blotta handen fånga en rörhöna, ty en sådan var det. 



En vackrare fågel har jag aldrig hållit i min hand, och 

 jag njöt af att på så nära håll beskåda dess enkla, men smak- 

 fulla dräkt. Färgen var mörkt askgrå, med någon dragning 

 åt svartbrun, ögonen vackert rödkantade med röd iris, näbbet 

 i spetsen gult, mot roten rödt med röd pannplåt, ben och fötter 

 svagt gröna. 



Fågeln var naturligtvis mäkta förskräckt öfver att ur sin 

 djupa sömn vakna upp i fångenskap hos en varelse, hvars like 

 den antagligen aldrig förr sett, åtminstone ej så inpå lifvet, 

 och det lilla hjärtat pickade hårdt och fort. Dock kom ej ett 

 ljud ur djurets strupe, men ångest parad med ilska lyste ur 



