FLYTTFÅGLAR SOM FRÖSPRIDARE I 05 



exempelvis af Vacctntum-arter och Solanum Dulcamara, förmå 

 passera genom vissa kråkfåglars matsmältningskanal utan att 

 förlora grobarheten. Det ligger därför nära till hands att 

 antaga, att morkullan är i stånd att sprida Vacciniwn Myr- 

 tilläs, att stor- och småspofven kunna bidraga till spridandet 

 af Vacclnium- arter och Empetrum o. s. v. 



I regel torde flyttfåglarna ej transportera de i muskel- 

 magen liggande fröna längre än mellan tvenne rastställen. Då 

 flyttfåglarna flyga hastigt och ej sällan fara öfver breda haf 

 eller hafsarmar, kan naturligtvis denna transport ibland sträcka 

 sig öfver åtskilliga mil. För att en fröspridning öfver mycket 

 stora afstånd, tvärs öfver land och haf, skall komma till stånd, 

 fordras emellertid, att fröna skola kvarstanna i muskelmagen i 

 flera dygn. Detta inträffar nog i vanliga fall endast med hård- 

 skaliga frukter, som stanna bland muskelmagens grus- eller 

 sandkorn och utföra samma funktion som dessa. Den starkt 

 slipade och afnötta Spargan tum-stenen i magen på enkelbecka- 

 sinen, som dödats vid Paternoster, hade tydligen gjort tjänst 

 som ett sandkorn. Likaså de båda starkt slitna Empetrum- 

 stenarna i muskelmageu hos den vid samma fyrplats funna 

 snösparfven. Ett annat och mer belysande exempel lämnar 

 följande anteckning. 



Knipa, skjuten vid Hogsjön i Lane-Ryr socken bortåt 5 

 km. nordost om Uddevalla (19 8 /nl4). Muskelmagen var fylld 

 med rester efter krustacéer och vatteninsekter samt innehöll 

 därjämte enstaka gröna växtdelar. Bland de i riklig mängd 

 förekommande gruskornen och synbarligen ägande samma upp- 

 gift som dessa träffades: 



Grofnate {Potamogeton lucens): 25 nötter, alla ± starkt 

 afnötta och slitna, en mindre del af dem t. o. m. så starkt, 

 att »groningslocket» fallit af och embryot blottats (8 nötter 

 grodde och lika många ägde vid groningsförsökens slut d. 14 

 nov. 1915 friskt embryo). 



Igelknopp {Sparganinm sp.): fem 2, 5—1,5 mm. långa bär- 

 stenar, alla så starkt afslipade, att refflorna nästan för- 



