ANTHROPOIDSTATIONEN PA TENERIFFA I 2 I 



de vid upprätt gång något föremål, en banan, en sten eller en 

 filt, med den ena handen. Skickliga att klättra voro de alla 

 och kastade sig ofta i ett långt bågformigt språng från en 

 gren till en annan. Sofkamraterna höllo vanligen mest ihop, 

 isynnerhet Konsul och Råna. I bland kunde ett par slå sig 

 samman för att gemensamt prygla en svagare kamrat, och mot 

 nykomlingar var hela skaran till en början fientligt stämd. 



Af lekar var den vanligaste, att djuren jagade hvarandra. 

 De på Teneriffa vanliga ödlorna beredde dem stort nöje. Sär- 

 skildt trefligt var att rycka dem i svansen. Ibland kunde alla 

 sjimpanserna slå sig ihop, omringa och jaga en ödla tillbaka 

 mot midten hvar gång hon sökte undkomma. 



Ett slags dans iakttogs ofta, särskildt var Sultan benägen 

 därför, när han var i sitt sofrum. Han löpte omkring med 

 raska, stampande steg, vanligen medsläpande en bundt halm, 

 och slog en slags tredelad takt med båda fötterna och den 

 ena handen. Denna var så konstant och för djuret själft så 

 välkänd, att man kunde locka honom till dans genom att härma 

 den. Dansen ansågs af observatören ha en sexuell innebörd. 

 Tschegohonan dansade också för Sultan. Den rörde sig då 

 sittande på huk framåt samt vred sig med hela kroppen hit 

 och dit samtidigt slående i marken. 



Syn och hörsel voro särdeles skarpa. De hade ock stor 

 förmåga att igenkänna människor äfven efter lång frånvaro. 

 Musik ängslade dem lätt, men beredde dem aldrig njutning. 

 Hur stark deras förmåga att urskilja färger var, har ännu ej 

 fullt utrönts. Luktsinnet är ej starkt, men de luktade på alla 

 främmande föremål. Stundom rörde de blott med pekfingret 

 därvid och luktade sedan på fingret. Smaksinnet är mycket 

 utprägladt. De föredraga vissa födoämnen och rata andra, 

 särskildt okända. Deras föda, som bjöds dem i regelbundna 

 måltider, utgjordes af allehanda frukter, mest bananer. Dad 

 lar och nötter vägrade alla bestämdt att förtära. Men afse- 

 ende på bananer visade de en bestämd smak. Tschego åt t. ex. 

 blott stora, gula fasta bananer, som ej fingo ha en en enda 

 fläck, andra exemplar åter föredrogo mjuka t. o. m. något 



