ANTHROPOIDSTATIONEN PA TENERIFFA 1 25 



qm en sådan fanns till hands, för att komma åt en banan, som 

 han eljest ej nådde. 



Till temperamentet voro de mycket olika. Tschego och 

 Grande voro mycket lugna och sansade, så att de andras lif- 

 lighet stack bjärt af däremot. Till intelligensen var Sultan, som 

 nämndt, alldeles öfverlägsen de andra, som ej voro så fram- 

 stående i det afseendet. En del voro stundom nervösa, och 

 Råna kunde få riktiga hysteriska gråtanfall. Om hon straffa- 

 des, kunde hon högljudt skrikande komma och ångerfullt kasta 

 sig i armarne på tuktomästaren för att göra afbön. Sultan 

 lärde sig fort blott genom att se på att öppna dörrar och 

 kunde t. o. m. sticka en nyckel i låset. Vattenledningen var 

 försedd med en häfarm, och denna lärde sig alla djuren att 

 bruka, ja t. o. m. att reglera vattenstrålen med den. Största 

 intelligensprofvet gaf äfven i detta fall Sultan. När vårdaren 

 utanför dörren stängt af vattenledningen, öppnade Sultan, se- 

 dan han förgäfves sökt att få vatten, dörren, drog ned häfar- 

 men och sprang sedan för att dricka vatten. Såsom bevis på 

 härmningsförmåga anföres, att sjimpanserna sökte skura golf- 

 vet och sopa ut grus med kvasten, som de sett vårdaren göra. 

 Ja, man såg en gång ett par sjimpanser hoppa bock, sedan 

 de sett barn göra detta utanför stängslet När Tschego ut- 

 släpptes och det var kyligt — alla voro känsliga för kyla — 

 vände den om och hämtade ut sitt ylletäcke, bredde ut det på 

 marken och satte sig därpå. Vid ett »intelligensförsöks hängde 

 man en korg med bananer fritt på ett snöre, som leddes till 

 ett på flera meters afstånd växande träd, så att korgen kunde 

 röras därifrån. Sultan begrep genast denna mekanism och 

 rock så starkt i snöret, att korgen föll ned och han fick sina 

 bananer. 



Då man en tid studerat sjimpanserna och deras lif i all- 

 mänhet, öfvergick man till direkta fysiologiska försök. Optiska 

 dylika ha utförts af docenten i psykologi D:r W. Köhler. 

 De första dylika gällde det plastiska seendet. Man ville ut- 

 röna, om djuren kunde bedöma afstånd lika bra blott med ett öga 

 som med båda. De båda första serierna af dessa försök ut- 



