FÖRKLARING ANGÅENDE MIN EXKURSIONSFAUNA 135 



»Rödstjärten föres till skogsmarkernas teckenfåglar, emedan den (o*) liar 

 hvitt på pannan», säger anmälaren. Emellertid är det naturligtvis endast <j\ 

 som föres till denna grupp. Honan däremot återfinnes inom skogsmarkernas 

 6:te grupfi, emedan den saknar »tecknet». Honan kan dock, ifall man så 

 finner nödigt, samtidigt anföras äfven bland »färgfåglarna», eftersom stjärt- 

 rotens röda färg är ganska iögonenfallande, och färgfåglarna i systemet gå 

 före 6:te gruppens fåglar, samt systemet ingaluuda hindrar, att en otydlig 

 art upptas inom tvenne eller flera grupper, ifall större tydlighet härigenom 

 ernås eller osäkerhet undvikes. 



Rödhaken kan däremot inte föras till någon annan grupp än till »färg- 

 fåglarna». Tecken saknas, och den röda färgen på bröstet är till den grad 

 iögonenfallande, att den tydligt framträder t. o. m. hos en i en trädtopp sjun- 

 gande rödhake för en med kikare utrustad iakttagare. 



Detsamma gäller gråsiskhanen. Den kan icke föras till någon annan 

 grupp, tv den är en lika tydlig färgfågel som rödhaken. Honan däremot med 

 sin mindre röda hjässa och sitt icke röda bröst kan äfven upptas bland 6:te 

 gruppens fåglar, ifall tydligheten fordrar ett sådant åtskiljande. Ty å andra 

 sidan är det lika viktigt att ej införa onödiga arter i de skilda grupperna. 

 Dessa fördröja endast examineringen, hvilken understundom bör gå nog så 

 hastigt, då det ju gäller att examinera lefvande fåglar ute i naturen. 



Här må det tillåtas mig inflika en liten anmärkning. Hinner exkurrenten 

 ej första gången, han ser en fågel, bestämma den, så lyckas det den följande. 

 Och ju mer förtrogen han blir med fågelvärlden, desto lättare går det sedan 

 att bestämma de ännu obekanta och skyggare arterna. En kikare (men ej en 

 bössa) är på dessa exkursioner af ovärderlig nytta. 



Men jag återgår till den ärade anmälarens anmärkningar. 



Hos blåhaken (ef) är det bjärtblåa bröstet så iögonenfallande, att be- 

 traktaren främst fäster sig vid detta. Därför är den i faunan placerad bland 

 färgfåglarna. Emellertid lär det hvita strecket ölver ögat, som äfven före- 

 kommer hos honan, vara så pass tydligt, att det verkar som ett tecken. Och 

 är detta fallet, hör blåhaken till teckenlåglarna och dess plats är där bredvid 

 rödstjärthanen. 



Då man närmar sig en rapphöna, ser man ofta först blott hennes rost- 

 röda hufvud och strupe sticka upp ur gräset. Då hon därpå flvger upp, fram- 

 träda åter tydligt brunröda sidopennor, isynnerhet vid solsken. Därför är 

 rapphönan förd till odlingarnas färgfåglar. Hade dock, kanske rättast, sam- 

 tidigt bort upptas bland 6:te gruppens fåglar. 



Dalripan hör till sumpmarkernas hvitfåglar (i vinterdräkt) och teckenfåglar 

 (i sommardräkt), men den kan och kanske bör också upptagas bland skogs- 

 markernas motsvarande grupper. 



Härmed har jag förklarat alla de exempel den ärade anmälaren anfört 

 för att visa, att mitt system »ej håller måttet och ej heller motsvarar de för- 

 väntningar förf. själf ställer på detsamma». Jag tror emellertid, att den ärade 

 anmälaren ej användt rätt måttstock för att mäta det verkliga värdet af mitt 

 artificiella, rent praktiska system. 



Vore tacksam, ifall den ärade anmälaren ville, för sakens skull, besvära 

 sig med att sända de anmärkningar, han möjligen ytterligare ville göra mot 

 min exkursionsfauna, till mig personligen. Likaså vore jag, eftersom min 

 exkursionsfauna också kan användas i Sverige från Uppland norrut, synner- 

 ligen tacksam, ifall andra svenska fågelvänner, som velat göra sig praktiskt 



