SMÄRRE MEDDELANDEN I 39 



Mindre sångsvan och purpurhäger skjutna midt inne 

 i Småland. 



Ett exemplar af mindre sångsvan (Cygnus bewickii Yarrel) 

 sköts den 20 oktober 1908 i Malabergssjön af handlanden M. Mar- 

 kusson, Alfvesta. Malabergssjön är en liten tjärn, några hundra 

 meter lång och bred i Rydaholms socken i Jönköpings län. Den 

 har ett undangömdt läge och förmodligen har svanen här tyckt sig 

 finna en lämplig hviloplats efter att ha förirrat sig under flyttningen. 

 Mindre sångsvanen har ju förut påträffats i Sverige åtskilliga gånger 

 (se Lönnberg: Sveriges Ryggradsdjur, II Fåglarne, Fauna och Flora 

 år 1 91 5 m. fl.), men det torde vara första gången den skjutits 

 långt inne i landet, och ur denna synpunkt har fyndet sitt särskilda 

 intresse. Enligt hvad jag förnummit ämnar herr Markusson öfver- 

 lämna exemplaret till Riksmuseum. 



Purpurhägern (Ardea purpurea LinJ sköts i Förarp, Ryssby 

 socken, sommaren 19 14. Den sköts af herr Johanson i Förarp, 

 sedan den af honom iakttagits flera dagar. Man har väl rätt att 

 förmoda, att den ovanligt varma väderleken under denna sommar 

 förmått purpurhägern att lämna sin sydliga boplats och aflägga ett 

 gästbesök hos oss. — Exemplaret har inköpts af Naturvetenskapliga 

 Föreningen och öfverlämnats till Växjö Folkskoleseminarium. 



Anders Wastenson. 



Livia juncorum i Gestrikland. 



I ett herbarium, tillhörigt studeranden Folke Englund, fann jag 

 i höstas Juncus articulatus L. deformerad af Livia juncorum. Exem- 

 plaret var taget vid Hagaström utanför Gäfle och enligt uppgift 

 från insändaren var den deformerade formen där vanlig. Fyndorten 

 är tydligtvis den nordligaste i Sverige kända och bör som sådan 

 inregistreras. 



Gäfle den 2 april 1916. 



K. E. Johansson. 



Tidig morkulla i Lappland. 



Tisdagen den 18 d:s visade sig vid stugubron här en morkulla, 

 som sökte sig näring i höbosset efter hästarnas utfodring. 



Att morkullor visa sig här uppe så tidigt — marken fullkom- 

 ligt snötäckt, ingen myr bar — är ju märkvärdigt, allra hälst som 

 hon nog förekommer synnerligen sparsamt här uppe. 



