142 FAUNA OCH FLORA 



Naturskyddsarbete i Tyskland under kriget. 



Vi ha förut meddelat, huru visenterna i Bjälovjäsh-skogen skyd- 

 dats, och vi ha just nu äfven erhållit meddelande om, att visenterna 

 lyckligen genomlefvat vintern. 



Detta är dock ingalunda det enda naturskyddsarbete, som un- 

 der denna tid utförts i Tyskand. Tvärtom, allt har gått framåt 

 såsom förut. Där finnas nog varma hjärtan, men ingen nervositet. 

 I Ornith. Monatsschr. n:r 4 för i år kan man t. ex. läsa en årsbe- 

 rättelse från »Bund fiir Vogelschutz», som kan uppvisa goda resultat. 

 Genom den engelska uthungringspolitiken har tyska folket tvungits 

 till en intensivare odling af förut obrukad jord än någonsin förut, 

 och en mängd mossar har utdikats o. s. v. Härigenom förlora 

 visserligen en hel del fåglar sina uppehållsorter, men de biologiskt 

 mest värdefulla behållas dock i sitt ursprungliga skick på initiativ 

 af professor Conwentz. Sommaren 19 15 var gynnsam för fågel- 

 faunan. På skyddsområdet Hiddensö har skärfläckan alltjämt ökats 

 och roskarlen, som i 4 par håller till där, har äfven uppträdt på en 

 närliggande ö. I Pfalz har man på 10 år arrenderat en vacker ö 

 af flera kvadratkilometers storlek såsom fristad och häckningsplats 

 för fåglar. En hel del planteringar har utförts på olika ställen 

 o. s. v., o. s. v. 



En ytterst behjärtansvärd sak är att på grund af framställ- 

 ning från några föreningsmedlemmar i fält generalguvernör von 

 Bissing i Belgien har utfärdat förbud mot därvarande råa och grymma 

 bruk att hålla bländade burfåglar. 



Från forna dagars fiske i Asnen 



m. fl. sjöar meddelas i förut citerade afhandling af C. P. Thunberg 

 och Sv. G. Fovelin (Observ. nonnull. in Histor. nat. Smolandiae, 

 Upsalias 1802) några uppgifter, som här må återgifvas: »I sjön As- 

 nen utanför Kalfsvikssockens stränder fångas gädda om 40 skålpunds 

 (=17 kg.) vikt och abborre om 10 dito ( = 4,25 kg.), och på andra 

 ställen [i samma sjö] har man funnit braxen om nära 18 skålpund 

 (=7,65 kg.) och ruda om n d:o (=4,67 kg.). Ålfisket i Urshults 

 församling var redan under Gustaf I:s tid så berömdt, att det syntes 

 värdigt att tillerkännas hertig Erik enl. K. Brefvet af d. 30. okt. 1558, 

 där det heter: »Käre Syon, är ossy till wettandes wordeth, ath udi 

 Kindewalds Härad i Urshulth Sochn Schole ware sköne Ålefiske, som 

 the kalle thär Alewerner. Syå Syntes ofsy nyttugt, att thu them 

 wille besee och bruke till tijt eijet behoff.» Förf. hänvisa här till 

 Rogberg, Historisk beskrifning om Småland (af år 1770), p. 173, 

 där fortsättningen lyder: »Wij schicke tigh och härmed samme Ale- 

 fiskes nampn beskreffne. — Thesse Aålwerner ähre: Ett Aålwerne 

 wid Gjällernäs, Ett d:o benempd Haffbelte, Ett d:o benempd Gamle- 

 werne, Ett d:o wid Glisholm, Ett d:o wid Hackqwarn». 



Så fortsätta förf.: »I Wirestads- och Hanshults sjöarne erhålles 

 mal ända till tre lispunds (= 25,5 kg.) vikt». 



Uppgiften om malarne och deras storlek är tydligen hämtad 

 ur samma Rogbergs beskrifning, där det bl. a. läses: »I Wirestads 



