146 FAUNA OCH FLORA 



sådan omsorg och noggrannhet och förete så stor naturtrohet, 

 att det i de flesta fall är möjligt att fullt säkert identifiera de 

 zoocecidier, som åsyftas. Ett rikt fält bjuder sig här för histo- 

 riskt botanisk och cecidologisk forskning. Endast några få 

 och helt kortfattade, summariska uppgifter föreligga angående 

 i denna litteratur förekommande cecidologiska iakttagelser, och 

 föga mera är kändt än hvad Kuster meddelat i sitt år 1912 

 utgifna arbete: Die Gallen der Pflanzen. 



Hvad beträffar den svenska botanikens fäder — om vi 

 med sådant namn få beteckna de forskare, som före Linné 

 ledt botanikens utveckling i vårt land, Franckenius, Brome- 

 lius, Tillandz, Rudbeck, Stob^eus och Celsius — , så saknas 

 i den moderna litteraturen så godt som hvarje omnämnande 

 af hvad deras arbeten meddelat af cecidologiskt intresse. I 

 jämförelse med de mäktiga folianter, som utgöra frukten af det 

 patristiska tidehvarfvets botaniska forskning i Tyskland, Italien 

 och Frankrike, är visserligen den produktion, som undersamma 

 tid utgick från Sverige, synnerligen blygsam, men äfven här 

 finnas -- om ock i de flesta fall berörda med få ord eller be- 

 tecknade med enbart ett namn — vissa cecidieartade defor- 

 mationer omnämnda, hvilka såsom historiska primäruppgifter 

 äga sitt intresse. 



Sedan några år tillbaka har jag varit sysselsatt med ett 

 ingående studium af Linnés cecidologiska forskning. Vid de 

 historiska förarbeten, detta förutsatte, gjorde jag bekantskap med 

 flera af de botaniska verk, som utgått från vårt land under 

 1600-talet och under 1700-talets första decennier. Den skörd, 

 jag gjorde, kan långt ifrån betecknas som rik. Jag träffade 

 dock ett antal cecidologiskt värderika uppgifter, för hvilka jag 

 här vill lämna en redogörelse, då denna synes vara af bety- 

 delse såsom bidrag till cecidologiens historia i vårt land. 



I den redogörelse, som här nedan följer, anföras uppgifterna 

 i kronologisk följd och cecidierna beskrifvas, såsom i cecidologiska 

 arbeten är brukligt, under sina resp. värdväxter. De senares namn 

 har jag återfört till nu gällande nomenklatur, och hvad be- 

 träffar cecidierna, har jag så vidt möjligt identifierat dem och 



