I 7 2 FAUNA OCH FLORA 



Sommaren 1915 synes uti Utsjoki fjällvråkens föda till all- 

 deles öfvervägande del hafva bestått af mellansorkar {Paludicola 

 oeconomus) och gråsidiga skogssorkar {Hypudaeus rufocauus). 

 — Under »lemmelår» utgöres fågelns föda dock hufvudsakligast 

 af fjällemmel {Lemmus lemmus). Att fjällvråken emellertid 

 förgriper sig på större djur, torde dock icke ske så sällan. 

 Uti magen på ett i slutet af juni i Utsjoki skjutet exemplar 

 fann jag en nästan flygfärdig unge af rödvingetrasten (Turdus 

 iliacus) och i ett bo vid Utsjoki älf anträffades lämningar af 

 en fullvuxen hökuggla {Surnia utula) ock ripfjädrar. Man ser 

 sålunda, att fjällvråken icke, såsom mången varit benägen att 

 tro, är oskadlig för jakten, snarare tvärtom, ty en fågel, som 

 är så pass roflysten, att den till och med kan förgripa sig på 

 en hökuggla, anställer helt säkert en icke alldeles obetydande 

 decimering af ripkullarna. Några exaktare uppgifter om vid- 

 den af denna härjning kunna väl knappast anföras från dessa 

 aflägsna, af såväl jaktlag som jaktvård gudsförgätna trakter, 

 hvilka äro ett af fjällvråkens allra käraste hemvist. Detta om 

 fågeln ur jaktlig synpunkt. Dock vill jag för ingen del stämpla 

 fjällvråken som en art, hvilken vore värd förföljelse och död. 

 I naturens hushållning spelar den nog en så betydande roll i 

 kampen mot smågnagarna, hvilka, om de finge föröka sig alltför 

 starkt, helt säkert skulle anställa svåra härjningar på vegeta- 

 tionen. Och slutligen vill jag tillägga, att detta fjällmarkernas 

 fria barn i landskapet gör sig gällande mer än de flesta lapska 

 fåglar. 



Helsingfors d. 3 /ia 1915. 



