Bör ekorren från skogsvårdssynpunkt 

 anses som skadedjur? 



Af 

 James Maule. 



^Q^lWWlOltB skrift förekomma icke så sällan uppsatser och 

 smärre meddelanden behandlande vissa djurs 

 skadegörelse på ett och annat, som människan 

 anser sig äga med bättre rätt än djuren. 

 Dessa meddelanden gå vanligen ut på att 

 !8801^W.J påpeka nödvändigheten af att på alla sätt och 

 med alla medel skydda sig från sådana skadedjur. 



Man föreslår decimering, ja rent af utrotning af de s. k. 

 skadedjuren och söker påvisa den ofantliga skada dessa åstad- 

 komma och den stora nytta ett upphörande af deras existens 

 skulle betyda för vissa kulturändamål. 



Ju mer kulturen stiger, dess fler skadedjur tycks vi få, ty 

 det är först i förhållandet till människan och till hennes behof 

 af att tillgodose sig allt i sin omgifning, som en del djur bli 

 till hennes skada. 



Kulturmänniskan inkräktar ju på alla områden och tål 

 ingen konkurrens af andra varelser. 



Så är till exempel förhållandet mellan nybyggaren och 

 lappens renar, hvilka den förre mångenstädes vill rubricera som 

 skadedjur och mota allt längre mot otillgängliga och ofruktbara 

 trakter; det stiftas lagar och förordningar om renarnes ned- 

 slaktning och begränsning i antal, åtgärder hvilka så småningom 



