190 FAUNA OCH FLORA 



härleder från den i Egypten förekommande vargliknande Canis doe- 

 derleini. Tillika påpekas, att såväl Afrikas som Amerikas folk tyd- 

 ligen upptagit och tämjt i de resp. länderna lefvande vilda hund- 

 former. Till de många pälsverksdjuren bland rofdjuren tages äfven 

 hänsyn i' framställningen. 



När Prof. Heck bearbetar den del af boken, som handlar om 

 hvaldjuren, gifver han, hvilket ju är mycket lämpligt, en ganska 

 utförlig öfversikt öfver dessa formers från andra däggdjurs så starkt 

 afvikande byggnad. De viktigaste arterna omtalas och deras före- 

 komst samt jakten på dem skildras. I elefantkapitlet saknar man 

 hvarje omnämnnande af dvärgelefanten E. pumilio och »vattenele- 

 fanten» E. fransseni, men måhända anser förf., att närmare medde- 

 landen om dem böra erhållas, innan de framföras för allmänheten. 

 I öfrigt är dock skildringen af dessa intressanta djurs historia utförlig. 

 Liknande omdöme gäller äfven om de öfriga djurgrupperna. I 

 kapitlet om de uddatåiga lämnas bl. a. en ganska bred framställ- 

 ning af noshörningarnes biologi och hästfamiljens representanter 

 äro äfven fylligt behandlade och väl illustrerade med goda bilder. 

 Förf. redogör för de viktigaste tama hästraserna och omtalar, huru- 

 som de härleda sig från flera olika vildformer, af hvilka den tyngre, 

 »kallblodiga», såsom man numera allmänt antager, lefvat i de nord- 

 västra delarne af den europeiska kontinenten. Det skulle dock varit 

 af intresse att få se några mera preciserade uttalanden om förf:s 

 ställning till senare tiders teorier om »arabernas» härstamning o. s. v. 

 Men allt kan ju ej rymmas i en handbok ens af denna omfattning. 

 Denna del innehåller dock äfven så mycket af intresse och värde, 

 att säkerligen hvar och en, som kan ha tillfälle därtill, gärna ser 

 den på sin bokhylla, men dessutom ofta tager ned den därifrån för 

 studier. E. L. 



Danmarks Fauna', ig. Vaarfluer af P. Esbex-Petersen. Kö- 

 penhamn 1 91 6. 



Det är denna gång insektordningen Trichoptera, som utgör 

 föremål för skildringen i ofvannämnda värdefulla serie öfver vårt 

 grannlands fauna. Insekterna själfva äro hos oss kända under 

 namnet »laxmygg» och larverna kanske än bättre under namnen 

 »husmask», »stickmask» o. s. v. I denna rikt illustrerade bok med 

 dess bestämningstabeller kan man komma till rätta både med lar- 

 ver och de fullbildade insekterna. Uppgifter om utbredning och 

 förekomst lämnas ock. För den, som vill studera ifrågavarande 

 insektsgrupp, kan boken alltså vara till stor nytta äfven i vårt 

 land. 



Gottfrid Adlerz: Grävsteklames liv. Stockholm, Magn. Berg- 

 valls förlag, 1 9 16. 318 pp., 85 fig. 



Insekternas biologi erbjuder ett forskningsfält af outtömlig rike- 

 dom, men det är på samma gång ett område, som gifver rika skör- 

 dar åt den skarpsinnige och ihärdige iakttagaren och vetenskaps- 



