VÄGAR FÖR LAPPLANDS VADARE OCH SIMFÅGLAR lyi) 



häckande norr om Siikavuopio. Däremot äro T. glottis och 

 T. glareola tämligen jämnt fördelade öfver hela området, den 

 förstnämnda glest, den sistnämnda mycket allmänt. 



Actitis hypoleacos (Linn k), Machetes pugnax (Linné) och 

 Numenius phceopus (Linn k). Äfven dessa tre arter synas an- 

 komma till det inre Lappland längs vattendragen söderifrån. 

 De äro sålunda längre söderut (Turtola-Kolari) allmänna un- 

 der vårsträcket, förutom att de också under höstflyttningen 

 iakttagas där rikligt. Observationerna (mina egna och allmoge- 

 männens) bestyrka detta också beträffande Könkämädalen. 

 Redan långt innan man fick se dem i denna älfdals öfre delar, 

 hörde man uppgifvas, att de iakttagits lägre nere, hvarifrån de 

 ock i sinom tid anlände upp. 



Anser fabalis Latham. Under flyttningstiderna är säd- 

 gåsen ofantligt allmän i Turtola-Kolari, och den synes åtmin- 

 stone i hufvudsak uppsöka sina häckningslokaler längs de vä- 

 gar, som de söderut genom Lappland rinnande älfvarne bilda. 

 Uppträder också i Muonio under flyttningstiderna — gående 

 norrut om våren. Iakttagelserna i Könkämädalen bevisa äfven 

 att arten ankommer söderifrån, ty därifrån ses de första paren 

 eller flockarna regelbundet komma. 



Emellertid hålla sig vintertiden en mängd sädgäss utanför 

 den norska kusten, och det förefaller därför icke osannolikt, att 

 en inflyttning därifrån också sker till vissa delar af norra 

 Skandinavien. Emellertid måste de anses utgöra ett mindre- 

 tal. Det mäktiga sträcket söderifrån om våren och söderut 

 om hösten kan ej förbises. 



Anser erythropus (Linné). Jag har redan tvenne gånger 

 tidigare behandlat denna arts flyttningsvägar, nämligen i ett 

 förberedande utkast uti min afhandling »Om fågelfaunan i 

 Könkämädalen» (pag. 61) samt i en utförligare uppsats uti 

 »Tidskrift för Jägare och Fiskare» (Haft. I, 1913). På grund 

 af kompletterade erfarenheter skall jag här modifiera mina 



