2 00 FAUNA OCH FLORA 



tidigare uttalanden något, dels betjänar jag mig af tillfället att 

 bemöta ett af en E. F. Merikallio i Finlands Jakttidskrift 

 infördt genmäle (Haft. 12, 1915) till mina ifrågavarande upp- 

 satser. 



I Turtola-Kolari blef arten ej iakttagen af mig eller forstm. 

 Munsterhjelm, men af allmogemän hörde jag, att den af och 

 till visar sig under vår- och höststräcket. Den allmänt rå- 

 dande åsikten bland allmogejägarne var, att fjällgåsen är en 

 tämligen sällsynt företeelse längs Torneå-Muonio älfsystem, och 

 detta bekräftas af min brors och mina negativa observationer. 

 I Könkämädalen är den däremot allmän och häckar isynnerhet 

 tämligen rikligt i områdets norra del. Våren 1911 gjorde jag 

 den iakttagelsen, att de söderut förbi Saarikoski fjällgård dra- 

 gande flockarne flögo högt och med rätt kurs neråt, hvilket ju 

 är karaktäristiskt för i flyttning stadda fåglar, hvaremot de 

 norrut flygande individerna i regeln drogo lågt och mera mak- 

 ligt, såsom fåglar under sina lokala rekognosceringsfärder ha 

 för vana att göra. Våren 1912 gjordes fullkomligt enahanda 

 iakttagelser; de första exemplaren af arten anlände norrifrån 

 och flögo högt samt rätt fram längs älfven, och våren 1916 

 sågos de första flockarne den 24 maj flyga söderut. Först 

 den 26 maj iakttogos några exemplar flyga norrut. På grund 

 af dessa iakttagelser har jag sökt framhålla, att fjällgåsens 

 luifvadsträck om våren icke — såsom man trott — försiggår 

 genom Finland (sydvästra Karelen, Savolax, öfver Uleåborg och 

 Torneå) utan öfver Ladoga, Onega till Hvita hafvet, där de i 

 norra Skandinavien häckande exemplaren taga en västlig väg 

 och ankomma till sina sommarlokaler från norska kusten. I 

 ett bref af 11 sept. 1916 meddelar mig Schaanning angående 

 artens uppträdande i Pasvikdalen följande: »Arten sees saa- 

 godtsom aldrig under vaartraekket i Öfre Pasvik og besaetter 

 saaledes ikke sine rugeplasse i kysttrakterne om Varangerfjord 

 via Enare-Pasvikelv fra Botniske bukten, og jeg anser det ikke 

 for usandsynlig, at de enkelte par eller de smaaflokker, som 

 aar om andet paatraeffes helt oppe i Övre Pasvik traekker hitop 

 fra kysttraktene». 



