Till frågan om dufhöksraserna. 



Af 

 Einar Lönnberg. 



ör ett par år sedan fäste den danske ornitho- 



"illlllU logen E. Lehn Schöler uppmärksamheten på 



,ii"»«nig det förhållandet, att dufhöken här i våra nor- 

 nirtlii»i«55Ji 



diska länder skulle uppträda i tvenne olika 



raser, en nordlig och en sydlig. Den förra 

 I skulle vara något större än den senare, men 

 hufvudsakligen skulle de kunna åtskiljas på färgen och teck- 

 nigen hos de unga dufhökarne i deras första dräkt. Den nord- 

 liga unga dufhöken skulle enligt den citerade författaren vara 

 mera gråaktig och på undersidan nästan hvit eller med en 

 gulaktig färgton, som alltmera försvinner under årets lopp, 

 samt försedd med kraftiga mörka längsfläckar, hvilka fort- 

 sätta ned på »byxornas» både yttre och inre sida i form af 

 streck eller fläckar. Den sydliga formen återigen skulle i mot- 

 svarande dräkt vara mera brunaktig samt på undersidan ljust 

 rostfärgad eller rödbrunaktig (men bleknande under vinterns 

 lopp) och med de mörka längsfläckarne ej sträckande sig ned 

 på »byxorna». De sistnämnda skulle nämligen vara nästan 

 eller alldeles ofläckade på insidan och på utsidan endast hafva 

 helt smala mörka strimmor längs fjäderspolen. 



Den här ofvan såsom den sydliga betecknade formen 

 lär vara allenarådande i Danmark, ända tills på höstsidan 

 under flyttningen andra unga dufhökar kommit dit norrifrån. 

 Det är sålunda sannolikt, att alla i Danmark kläckta duf- 

 hökar höra till den. Däremot är det ännu ej utrönt, om den 

 också förekommer i södra Sverige och huru långt norrut 

 dess utbredning sträcker sig. Att en af de af hr Lehn 



Fauna o. Flora 1916. Haft. 5. T ^ 



