En bastard mellan fasantupp och ban- 

 tamhöna. 



Af 

 E. L. 



id Aske gård hos Hofjägmästaren Grefve Gu- 

 staf C:son Lewenhaupt ådagalade en fasan- 

 tupp af blandad mongolicus-ras år 1915 stort 

 intresse för bantamhönsen, hos hvilka han ofta 

 W "v>i aflade besök. När sedan de ur bantamhönornas 



;ö> .-. éx£]ä.gg utkläckta kycklingarne tillväxte, visade sig 



bland dem den här afbildade bastarden, hos hvilken tydligen 

 det blandade ursprunget gifver sig till känna såväl genom form 

 som färg. Den lefde till dess den blef utvuxen, men dog i 

 midten af dec. 1915, då den af grefve Lewenhaupt skänktes 

 till Riksmuseum, hvarest den nu finnes uppstoppad. Under 

 sin lifstid företedde den en egendomlig abnormitet därigenom, 

 att den så att säga kontinuerligt var stadd i ruggning. Arven 

 vid sin död var den fullsatt med blodpennor och ofullständigt 

 utvecklade fjädrar. 



Vid första ögonkastet ser man, att den från fädernet ärft 

 den förlängda, spetsiga stjärten, som är platt, ej takformad 

 som hos hönsen. Så skarpspetsadt utdragna som hos fasanen 

 äro dock ej stjärtfjädrarne, men stjärten mäter 22 l j% cm. i 

 längd. Fasansläktet har 16 eller 18 stjärtpennor, släktet Ga/lus 

 14 (eller hos en art G. varius 16 pennor). Denna bastard är 

 intermediär i detta afseende med 16 stjärtpennor. 



