Smärre meddelanden. 



Tämjande af vildgäss. 



Ett utmärkt slående exempel på huru äfven de skyggaste och 

 försiktigaste vildfåglar kunna i ganska hög grad tämjas omtalas från 

 Nordamerika. En farmare Jack Miner vid Kingsville i Canada 

 skaffade sig för omkring 12 — 15 år sedan några tama Canadagäss 

 (Branta canadensis ; en mycket stor hvitkindad gås) för att med 

 deras tillhjälp locka till sig de flyttande vildgässen. Det dröjde 

 dock flera år, innan några vilda gäss vågade sälla sig till de tama. 

 Så kommo slutligen ett år 17 vildgäss och slogo till samt fingo 

 mat. Nästa år voro de besökande 30, året därpå omkring 150 och 

 på fjärde året omkring 500. Efter den tiden sade Miner, att han 

 ej längre kunde hålla någon räkning på vildgässen. Med berättigad 

 stolthet sade han sig ha »5 tunnland gäss». Mr. W. E. Saunders, 

 som besökte Kingsville och Mr. Miners gård våren 191 5, omtalar, 

 att en aprilmorgon kommo omkring 1,000 vildgäss och slogo ned 

 inom 150 m. afstånd från huset. En hel mängd, efter verkställd 

 räkning 425, hade satt sig i en liten inhägnad utanför matsals- 

 fönstret. Saunders följde med Miner in i denna inhägnad och säger, 

 att man där kunde komma fram till gässen på 15 — 20 steg när. 

 Men då de lågo i en sjö. belägen på ett afstånd af 2 engelska mil 

 från farmen, var det omöjligt att i båt närma sig till dem på en 

 1 -2 engelsk mils afstånd. De visste sålunda, att fara ej hotade på 

 det ena, men väl på det andra stället och att de voro trygga för 

 mannen, som gick omkring på platsen vid Miners farm. Hvad 

 som också lockar dem dit är naturligtvis födan, som bjudes dem 

 där. Förlidet år bjöd Miner på ej mindre än 300 bushels majs, 

 ståtligt nog för en man, som ej är förmögen. Det är två vatten- 

 samlingar vid farmen, den ena orakr. 35 m. i diameter, den andra 

 30 m. bred och 50 — 60 m. lång, och dessa polar tillfredsställa 1,000 

 till 1,500 gäss. De komma i mars och gifva sig i väg längre norrut 

 i maj. Nu säges Miner också vilja försöka att få de flyttande sva- 

 narna att mottaga hans gästfrihet, hvilket hittills ej lyckats, ehuru 

 de synas liksom undrande flyga öfver vildgåsskarorna vid gården. 



Gulhämplingens utbredning norrut. 



I Ornith. Monatsschr. n:r 9 meddelar Werner Hagen, att han 

 våren 1916 iakttagit åtskilliga gulhämplingar i Lybecks omgifning, 



