SMÄRRE MEDDELANDEN 23 I 



strandpiparen hörde till de »temligen allmänna», den senare häckande 

 liksom de förra. Tämligen sällsynt var däremot redan då bergufven, 

 för hvilken två häckplatser angifvas. Bläsanden förekom »ej så 

 sällsynt». Sällsynt var däremot då den nu rätt allmänna bastard- 

 näktergalen. Snösparfven förekom »nästan hvarje är om vintern», 

 stundom »i stor flock». I sällskap med snösparfvarna syntes ibland 

 enstaka berglärkor. Såsom enstaka förekommande äro antecknade 

 bl. a. tretåiga hackspetten, hal/enkla beckasinen, fjällugglan, fjällvråken, 

 blå kärrhöken, knipan, sillmåsen och svarta storken, den sistnämnda 

 »sedd af förf. 1880 i Fredriksdals skog». 



Jönköping i oktober 1916. 



C. O. von Porat. 



En mindre sångsvan (Cygnus bewicki) visade sig i juni detta 

 år vid sjön Ylen, belägen 2 mil o. n. o. om Jönköping. Exem- 

 plaret fälldes och är förvärfvadt för Jönköpings fågelmuseum. 



Rörhönan, Gallinula chloropus, som förut under såväl höst- som 

 vårflyttningarna iakttagits i Jönköpingstrakten, har i år funnits äfven 

 häckande därstädes både vid småsjöarna närmast staden, Munksjön 

 och Rocksjön, och vid Huskvarnaån, där den 24 sistl. aug. en 

 vilsekommen ungfågel, hvars pennor ännu icke voro utvuxna, till- 

 varatogs. Rörhönan har enligt prof. Lönnberg på senare tider blif- 

 vit ganska allmän i landets södra delar, hvilket förestående med- 

 delande i sin mån bestyrker. 



C. O. von Porat. 



»Flygande krymplingar.» 



Bland ett 100-tal en vår för uppstoppad berguf skjutna kråkor 

 i Tångeråsa socken, Väster-Nerike, funnos fem, som voro behäftade 

 med svårare kroppslyten. Två hade ena foten vanställd, troligen 

 af skott: lederna voro styfva och tårna hopdragna och förtorkade. 

 En annan hade mist ena foten, amputerad jämt efter leden, den 

 andra foten fanns kvar men med blott två tår i behåll. En kråka 

 hade en stor svampartad växt i ena öronöppningen, en annan var 

 enögd. 



Af några i N. Sandsjö socken (Jönköpings län) under förra 

 året fällda kråkor funnos två, som tydligen genom skott fått föt- 

 terna missbildade. Tårna å ena foten på båda kråkorna voro 

 både stympade och förstyfvnade, så att foten näppeligen kunnat 

 tjänstgöra annat än som stöd vid gåendet. Äfven förtjänar fram- 

 hållas en kråka med abnormt utbildad näbb. Dess spetsar hade 

 nämligen af någon anledning divergerat, så att de korsade hvar- 

 andra. Spetsarna hade på grund af den ringa nötningen ansen- 

 ligt tillväxt och krökt sig, och undernäbben sköt högt ofvanför öfver- 

 näbben. 



E. Helander. 



