SMÄRRE MEDDELANDEN 233 



Fjärilnotiser från Ruinskulla socken, Kalmar län. 



Tistelfjärilen, Pyrameis cardui L., som förut varit föremål för 

 omnämnande i denna tidskrift, förekom synnerligen talrikt äfven i 

 Rumskulla sommaren 1903. Den försvann dock lika hastigt som 

 den kom, och ej ett enda ex. har sedan kunnat uppdrifvas. 



Körsbärsfuxen, Vanessa polychloros L. har under de senare åren 

 börjat visa sig i Rumskulla, och såväl larver som fullbildade fjärilar 

 ha tagits. Arten förekommer dock mycket sällsynt. 



Silfverstreckade perlemorsfjärilen, Argynii/s paph/a L., som för 

 ett 1 o-tal år sedan var mycket sällsynt i Rumskulla, är nu lika all- 

 män som de öfriga förekommande Argynnis-arterna med undantag 

 af A. påles var. arsilachc, som livarje år synes uppträda sparsamt. 



Kvickgräsfjärilen, Pararge Egeria L. var. Egeridcs, Staud. synes 

 ej vara så sällsynt å vissa lokaler i Rumskulla. På ett enda ställe 

 fångade jag och tillvaratog i slutet af maj detta år flera ex. Under 

 föregående år ha blott några få enstaka fjärilar af arten anträffats, 

 hvarför det synes, som om den skulle vara i tilltagande. 



Af Arktiska Jordflyet, Agrotis speciosa Hb. var. arctica, Zett. 

 tillvaratogs ett ex. i Rumskulla y /s 191 1. Enär arten sydligast är 

 känd från "Vaxholmstrakten, torde fyndet äga intresse. 



Gråbruna Gräsfjärilen, Oeneis\ Jutta Hvbn. synes ej före- 

 komma så sällsynt på vissa ställen i Nerike. Vid Skagershults- 

 mossen i västra delen af landskapet ha under de senaste åren 

 fångats flera ex. Enl. »Nordens fjärilar» är denna art sydligast an- 

 träffad i Stockholmstrakten. 



E. Welander. 



En utdöende sjö. 



I Tångeråsa och Viby socknar, Väster-Nerike, ligga i en rad tre 

 leende sjöar, som genom sina vassbevuxna stränder och sin i öfrigt 

 grunda och igenslammade botten hysa ett rikt djur- och växtlif. 

 Af dessa är Skarbysjön i Viby socken för närvarande förtjänt af 

 ett omnämnande, enär den sedan 1914 är föremål för torrlägg- 

 ningsarbete och således nu i det närmaste utdöd. Endast en liten 

 sump i midten finnes kvar efter den forna till synes rätt stora sjön. 



Från biologisk synpunkt var denna sjö kanske den intressan- 

 taste. Nästan hela sjöns yta var betäckt af vattenväxter, framförallt 

 våra båda vackra näckrosarter samt ranunklar, talrika bestånd af 

 S/u/// och Oenanthe, Stratiotes aloides , Butomus umbellatus, Typha 

 latifolia m. fl. Såväl denna vackra flora som sjöns djurvärld går 

 nu sin undergång till mötes. De mänga fågelarterna, såsom änder 

 och sumphöns, beröfvas sina utmärkta häckplatser. Sommaren 1908, 

 då jag första gången besökte nämnda sjö, fann jag säfsparfven där 

 såsom häckfågel. Bruna kärrhöken och fiskgjusen, hvilka under 

 flera år haft sitt tillhåll vid denna sjö, förmå ej heller trotsa män- 

 niskans hårda framfart. I fjol häckade bruna kärrhöken troligen 



för sista gången där. _, _ r , . 



00 E. 11 eländer. 



