'.7,6 FAUNA OCH FLORA 



Sent flyttande rödstjärtar. 



Tvenne till utseendet fullt friska rödstjärtar ^ ^ uppehålla sig 

 ännu den 27 oktober vid Borgholm, hvilket ju far anses sent, då 

 snö redan fallit här, och då t. o. m. stararna lämnat orten. 



Alfred Lindqvist. 



Alförrädare i Blekinge. 



Denna praktfulla fågel, som egentligen får anses tillhöra Kamt- 

 schatkas och midtöfver liggande Amerika trakters fauna, förekom- 

 mer stundom, att döma af tvenne i härvarande läroverksmuseum 

 befintliga vid Utlängan skjutna exemplar, äfven vid den blekingska 

 kusten. 



Etiketten lyder: Eniconetta stelleri q. Skjuten vid Utlängan 

 14 / 3 iSqö. Båda exemplaren voro honor. De båda exemplaren 

 ha skänkts till läroverksmuseet af nuvarande läroverksadjunkten 

 i Linköping C. G. Hofling, som köpt fåglarna af en person, som 

 bjöd ut dem, enligt hvad han själf i bref meddelat. I årsredo- 

 görelsen för de allmänna läroverken i Blekinge 1895 — 1896 upp- 

 tages gåfvan i förteckningen öfver nytillkommen naturvetenskaplig 

 undervisningsmateriel. I gamla världen synes arten åtminstone tid- 

 vis gästa hela Norra Ishafvets kust och under kalla vintrar kommer 

 den äfven in i Östersjön. S. Nilsson anmärker, att han då visar 

 sig vid kusterna af Södermanland, Östergötland och Gottland och 

 att han visat sig t. ex. vid Landsort tidigt om våren i sällskap med 

 enstaka alfaglar. I en not tillägger han: »Detta är märkvärdigt. 

 De alfaglar, som om våren anlända till Landsort, måste ha tillbrin- 

 gat vintern i en sydligare trakt af Östersjön. Således måste äfven 

 alförrädaren ha tillbringat vintern sydligare. Månne kring Gottland?» 



Vår etikett bevisar alltså, att öfvervintringen kan ske ännu syd- 

 ligare. Kanske vid tyska kusten? Ty de vid Utklippan skjutna fåg- 

 larna voro tydligen stadda på flyttning norrut. 



Fågelns hemska namn är icke så farligt som det låter, ty för- 

 rädare skall i detta ord vara liktydigt med förebud, och namnet 

 syftar sålunda endast på, att fågeln brukar infinna sig någon tid 

 före alfägelskarorna, hvilka han alltså bebådar. 



Enligt S. Nilsson känner man ännu ingenting med säkerhet om 

 alförrädarens häckningsförhållanden, och han antar, att häckningen 

 sker vid sött vatten liksom för alfågeln, knipan och strömanden. 

 Kolthoff och Jägerskiöld uppgifva, att denna art häckar på tund- 

 rorna pä halfön Taimyr och på Kamtschatka (kanske äfven på 

 tundror?). Möjligen har alltså Nilsson rätt, då han antager fågeln 

 som en sötvattenshäckfågel, ty tundrorna äro om sommaren öfver- 

 sadda med små sötvattensfördjupningar. 



J. E—n. 



