244 FAUNA OCH FLORA 



ningar voro dock förgäfves; man fick snart vända, och den 

 25 mars kom Nya Zeelands sydspets i sikte, där dagen 

 därpå ankaret fälldes i Dusky Bay. 



Det var en lång och mödosam färd, som nu var lyckligt 

 ändad. Skildringen däraf är full af »töcken, stormar, flytande 

 isklippor, stora isfält, snöslask, frost och dimma» samt olägen- 

 heter och faror af alla slag, men där är också en del zoologi. 

 Det är framförallt fåglarna, som då och då bilda angenäma 

 af brott i dysterheten. Till att börja med var den »Capska 

 Stormfågeln eller så kallade Dufvan» (Daption capensis) den all- 

 männaste följeslagaren, men sedan kom »en ny af samma slägte 

 med något mindre kropp men längre vingar till färgen blågrå 

 med en svartaktig rand öfver vingen. Det är den talrikaste 

 fågel af alla på södra kallare oceanerna och kanske talrikast 

 af alla fåglar i hela werlden». Det är troligen den blå storm- 

 fågeln (Halobcena cceruleä), som Sparrman menar. Då och då 

 komma också, stundom i stora skaror, de väldiga vackra alba- 

 trosserna, af hvilka redan på resans 3:dje dag »9 stycken läto 

 bedraga sig att sluka ett stycke fårskinn på krok, så att de 

 med linan liksom fiskar halades om bord; längden mellan de 

 störres utsträckta vingspetsar var ej mindre än 10 fot. Köttet 

 var drägligen ätbart». De voro af tre slag, en större, en 

 mindre och en »sotbrunare sort, som för sin allvarsamma färg 

 af sjöfolket fick heta Qväkare fogel» (Pha?betria fuliginosa). I 

 närheten af större ismassor mötte »den snöhvita svartnäbbade 

 Stormfågeln af en dufvas storlek» (Pagodroma nivea), och då 

 man i midten af december var inne bland isbergen, »bestod 

 vårt sällskap jemte Hvalfiskar merendels af Procellaria capensis. 

 Pr. glacialis, Pr. nivea, Pr. vittata samt af antarktiska Ping- 

 viner. De sistnämnda läto höra sig med en efter den inhos- 

 pitabla zonen liksom stämd kärf musik, ett förargerligt hest 

 läte eller skrän, som hos några af de resande väckte en 

 imagination om något från afgrunden eller dess grannskap, 

 hvarigenom ohyggligheten af deras resa ökades». Någon gång 

 syntes äfven »Larus catharactes, en stor och i vår nord äfven 

 för rofgirighet känd fiskmåse att från höjden öfverse hela 



