SVENSKA FORSKNINGSRESANDE FRÄN ÄLDRE TIDER 245 



skådeplatsen utan tvifvel stadd i eget ärende för födan, hvar- 

 med han derjemte uppfyllde något annat naturens aflägsna 

 föremål; jag förmodar att detta var i synnerhet att upphemta 

 lama eller till sin destination vanföra fåglar på det dessas 

 efter handen döda kroppar ej måtte förgifta luften med sina 

 lik och fläcka hafvets rena och vidsträckta spegel >. x Närings- 

 bekymren är det äfven som drifva albatrosser och stormfåglar 

 att dag efter dag följa fartygen åt. »Ofelbart bör där vankas 

 en hop kräk, hvilka genom vågornas sqvalp och vatten-kolum- 

 nernas chock mot skeppet blifvit dödade eller qväste. På 

 samma sätt blifva ofelbart i hårdare väder myriader kräk 

 qvästa och kastade mot isklipporna till att gynna de fåglar, 

 som egentligen fått sin station i isens grannskap.» »De äro 

 mindre käcka på vingen», lefva »i ett kallare och mindre 

 kräkrikt antarktiskt grannskap» och kunna därför »behöfva 

 denna naturens gunst». Mer tillfälligt uppträda tärnor, Colymbi 

 (Lomar) samt skalar, delfiner och större hvalar. En gång i 

 början af färden sågs »en stor brun fisk, som tycktes likna 

 Tetrodon nio la». 



Stundom sattes jullen utför jakt. Villebrådet var hvarken 

 läckert eller omväxlande, men det blef alltid ett afbrott i en- 

 formigheten. Det var hufvudsakligen de nämnda stormfågel- 

 arterna, som skötos, men man lyckades äfven någon gång få 

 lifvet af en pingvin. » Dessa fåglar idkeligen hoppade skiftesvis 

 ur vattnet och skiftesvis dykade under detsamma, med otrolig 

 hast och fart framåt i rät linea att kunna jämföras med Del- 

 finernas. Ibland påstod dykningen ganska länge, i begge fallen 

 var det omöjligen att ro fatt dem. Slutligen kom en nära nog 

 att han kunde blesseras med ett skott hagel, man förföljde 

 och träffade densamma väl sedermera med andra 10 skott 

 hagel men allt förgäfves, tills man med kula laddat». 



Botaniken, som fått hvila under den långa sjöfärden, 

 kommer åter till heders vid framkomsten till Nya Zeeland. 

 »Under 9 å 10 mils framsegling i Dusky Bayens vackra Skär- 



1 Man har nu uppställt denna som egen art, Stercorarius antarcticus, men 

 den är mycket nära besläktad med den nordeuropeiska storlabben eller skuäri. 



