SVENSKA FORSKNINGSRESANDE FRÅN ÄLDRE HDER 



; 55 



fångst på 15 lispund: »Mullus, Esox argenteus (Tiopundaren) 1 

 Cavaller 2 , Albacorer och röda Pargas (Sparus erythrinus?)». 

 Efter 14 dagars vistelse på den fruktbara och intressanta 

 vulkanön och ett kort besök på den redan 1606 upptäckta 

 Helgeandsön, den största och nordligaste bland Nya Hebriderna, 

 seglades söderut, hvarvid man d. 4 sept. upptäckte »den näst 

 efter Nya Zeeland största öen i Söderhafvet, hvilken vi kallade 

 Nya Caledonien». Infödingarne själfva hade intet namn på sin 

 ö; den var för dem hela den kända världen. Båtarna blefvo 

 väl mottagna, och sedan första rädslan var öfver, kommo 

 massor af infödingar simmande ut till fartyget. Ön var längs 

 stränderna beväxt med resliga träd, mangrove, fikon och kokos, 

 upptill öfvergående i ett sterilt bälte glest beväxt med Mela- 

 leuca leucadendra, hvarefter vidtog en hög bergregion med dvärg, 

 artade träd. Folket står mycket lågt — enda vapnen utgjordes 

 af slunga och klubba — men de hade dock ordnat regelbunden 

 bevattning från högbergen för sina små planteringar af jams 

 och en del andra rotfrukter. För öfrigt funnos sockerrör och 

 brödfruktträd, men i allmänhet tycktes det vara brist på föda. 

 Inga däggdjur alls funnos, inte ens råttor, och glädjen var 

 stor öfver Cooks present af ett hundpar och några svin. 

 Fisket lämnade det erforderliga soflet, och det fiskades både 

 med krok, nät och harpun. En rutten fisk var den vanliga 

 gengåfvan. En och annan sköldpadda fångades i näten, men 

 man höll äfven till godo med snäckor, som kvinnorna petade 

 upp vid stranden, med spindlar och dylikt, alldeles som austral- 

 negrerna, med hvilka kaledonierna enligt Sparrmans mening äro 

 nära släkt. De voro kannibaler, och då vid ett tillfälle de 

 hvite ta fram en salt oxlägg och äta däraf, blir uppståndelsen 

 stor bland negrerna. De hade ju aldrig sett något stort ben 

 annat än af människor och trodde därför, att främlingarna 

 också voro människoätare. En sjöorm (»Anguis platura») 

 fångas och skildras, och en del botaniska fynd göras. En liten 

 ö i närheten kallas Botanisten för dess rikedom på växter och 



1 Elops saurus, en jättestor sillfisk. 



2 Carangider. 



