YTTERLIGARE OM ANDFÅGLARNAS DRÄKTER 



'65 



»Man kan således urskilja följande dräkter: 1) dunungen; 2) 

 ungfågeln - honan; 3) och 4) ungfåglarne (ef o. $), sedan de 

 på hösten fått en dräkt, som vanligen är ytterst lik de gamles; 

 5) honan; 6) hanen i sommardräkt; 7) hanen i vinterdräkt.» 

 Sedan säges, att samma är förhållandet hos dykänder och 

 skrakar. Häremot vill jag göra ett par invändningar. Hvad 

 då först sötvattensänderna beträffar så sker hos deras hanar 

 ombytet direkt från dräkt 2 till 7 under första hösten, så att 

 de redan under vintern äro i praktdräkt och påföljande vår 

 fortplantningsdugliga (undantagandes bläsanden, se ofvan) så 

 att någon andra ungdräkt = 3 ej förekommer. Dräkten är i 

 färg och teckning absolut lika med den gamlas fast färgerna 

 med åren blifva mera klara och prydnadsfjädrarna längre och 

 vackrare. Så äro t. ex. de uppåtböjda spetsarna på öfver- 

 gumpen hos gräsandshanarna i början ej så utvecklade, ja 

 saknas ofta, ej heller stjärtspjutet hos stjärtanden eller nack- 

 kammen hos krickan så långa etc. Liknande är förhållandet 

 hos dykänderna, fast hos dem ombytet sker mycket långsam- 

 mare, tager ett eller tvänne (ejdern) år därtill i anspråk. Som 

 ofvan nämnts, synes det blott vara skrakarna, som hafva alla 

 de 7 dräkterna. 



Ännu några ord om storskrakens dräkter. 



Af E. L. 



ill den ofvan gifna skildringen af storskrakhanen 

 i sommardräkt kunna vi lämna några små förkla- 

 rande tillägg. Hvad först citatet ur handboken 

 »Sveriges Ryggradsdjur, II Fåglarna» angår så 

 lyder uppgiften därstädes fullständigt sålunda: 

 »Hanens sommardräkt liknar mycket honans 

 men med vita vingtäckare och mörkare rygg. Det finnes ock 

 m. 1. m. spår av en svart halsring och nacktofsen är mindre 



