2Ö6 FAUNA OCH FLORA 



utbildad». Med hänsyn därtill, att i en liten handbok af ifråga- 

 varande slag beskrifningen måste göras så kort som möjligt, 

 torde det sagda äfven äga sin giltighet. D:r Nyqvists exem- 

 plar i ifrågavarande dräkt hade visserligen längre nacktofs än 

 en hona, men detta torde ej vara regel. För öfrigt torde det 

 knappt eller åtminstone ej uteslutande vara tofsfjädrarnes längd, 

 som är normgifvande, utan snarare att tofsen hos hanen i som- 

 mardräkt är tunnare och stripigare än hos honan. Utom de 

 af D:r Nyqvist citerade författarne kan äfven anföras M. von 

 Wright, hvars posthuma, af Palmen utgifna arbete, »Finlands 

 Foglar, senare afdelningen» utmärker sig för sina noggranna 

 dräktsbeskrifningar. Vi finna där (sid. 526): »Gamla hanen i 

 sommardräkt liknar mycket gamla honan, men skiljes genom 



storleken, kortare nacktofs» . Den af D:r Nvqvist också 



citerade Friderich talar om »eine Art Doppelholle». Detta ut- 

 tryck är ganska betecknande för en storskrakhane i sommar- 

 dräkt, som jag sköt i aug. i år. 1 Hos denna ser man nämligen 

 liksom två tofsar öfver hvarandra. Fjädrarne äro visserligen 

 förlängda hela vägen från bakhufvudet och ned på bakhalsen, 

 (där längst, något öfver 50 mm.), men på ett ställe i nacken 

 mindre, så att det blir som ett hak i tofsen eller en öfre och 

 en undre. Denna fågel var i sin allmänna färgteckning mycket 

 lik en samma dag skjuten gammal hona af samma art med 

 följande undantag, som tillhöra handräkten, de hvita ving- 

 täckarne, de hvita inre armpennorna med sin skarpa svarta 

 rand (hos ifrågavarande ex. 6), en del svarta (men ljuskantade 

 alltså nya) fjädrar på framryggen 2 , som i öfrigt är täml. mörkt 

 grå, sidorna af halsen och kräftrakten visa något mera hvitt 

 än hos honan, hvilket nedpå sidan af vingknogen orsakas af 

 fjädrarnes bandning i grått och hvitt. Undersidans hvita fjäd- 

 rar hade en ganska stark orangegul anstrykning. Äfven det 

 hvita på vingen hade delvis en liknande ehuru mycket svagare 

 orangegul ton. Detta förhållande är ganska beaktansvärdt, eme- 

 dan denna orangegula färg, som ju är så karakteristisk för 



1 Nu uppstoppad i Riksmuseum. 



2 Två eller tre hvita fjädrar finnas äfven insprängda på halsryggen. 



