Några ord om sädgåsens dräkt. 



Af Herman Nyqvist. 



^-zp-y ^|jj^"j a jag under de senare åren varit i tillfälle att 

 B,. _^j studera omkring ett 30-tal nyskjutna sädgäss, 

 j*\— ^:? l M0*&: alla fällda vid Hornborgasjön. där de sedan 

 jÉBJ lfé&ä]Mtf mannaniinne under flyttningarna vår och höst 

 Mj^^i^-..-:^**! ' stora skaror haft sin hållplats och tillbragt 

 fci^^^^^^^ några veckor, om dagen betande på de sjön 

 närliggande åkrarna, under natten sittande på de sänka strän- 

 derna eller liggande på sjön, vill jag här nämna några ord, 

 dels om de små afvikelser i dräkt, som dessa haft mot hand- 

 böckernas beskrifningar, dels om de i nämnda böcker ej upp- 

 tagna karakteristiska skiljetecknen mellan de gamla fåglarne 

 och årsungarne. Hvad färgteckningen beträffar har det slagit 

 mig, att alla författare, som jag rådfrågat, beskrifvit färgen på 

 sädgåsens fötter såsom mer eller mindre rödaktig (»rödaktigt 

 gula», »rödgula», »orangegula» etc). Alla de gäss, som jag sett 

 omedelbart efter döden — ■ öfver hälften har jag själf skjutit — 

 hafva haft fötterna citrongula utan någon rödaktig anstrykning; 

 alla de gamlas hafva varit klart färgade, de ungas smutsigt 

 med dragning åt grått. Redan dagen efter döden börja de 

 däremot draga åt orangerödt, mörkna allt mer och mer, hvar- 

 efter snart på uppstoppade exemplar all färg försvinner. Nästan 

 detsamma är förhållandet med det gula på näbbet hos de 

 gamla fåglarne, bland hvilka dock förekomma exemplar, som 

 redan såsom nyskjutna hafva detta något rödaktigt. Hos års- 

 ungarne är det — inskränkt till en fläck framom näsborrarne 

 - mycket smutsigt grågult. Hvad vidare årsungarne beträffar, 



