4 FALNA OCH FLORA 



afslutning på det hela medelst kälke släpat våra samtliga 

 »grejor» från landsvägens slut uppför en 400 meter hög backe, 

 befunno vi oss kvällen den 22:a omsider med allt vårt pick 

 och pack lyckligt och väl framme på ort och ställe. 



På en höjd af 680 meter öfver hafvet, just på gränsen till 

 björkregionen, låg vår blifvande bostad, en liten treflig ryggås- 

 stuga med öppen spisel och skorsten af nödtorftigt hopmurade 

 stenflisor. En porlande källrännil slingrade tätt förbi huset 

 och från förstugutrappan hade man en härlig- utsikt öfver de 

 norska gränsfjällens snöklädda toppar. Sådant var det hög- 

 kvarter, där vi, sysselsatta med insamling af djur och växter, 

 med iakttagelser rörande faunans och Horans sammansättning, 

 förblefvo till framemot midten af juli, då vi, i och för genom- 

 forskandet af vårt områdes nordliga del, under en vecka slogo 

 upp våra bopålar i en öfvergifven lappkåta vid stranden af 

 sjön Grubbvattnet. Återkommen till Sätern, vårt egentliga 

 hem, fortsatte vi våra arbeten till midten af augusti, då små- 

 fåglarne började lämna fjället. Den 17 aug. lämnade äfven vi 

 definitivt vårt sommarresidens, för att den 18:de från Gäddede 

 by anträda återfärden till sydligare nejder. Så mycket om det 

 allmänna förloppet af vår färd, nu en kort öfverblick af vårt 

 blifvande arbetsfält. 



Topografi. Ehuru Frostvikens socken, inkilad mellan Norge 

 och den från NW till SO löpande Lapplandsgränsen, såväl 

 geografiskt som administrativt räknas till Jämtland, måste dock 

 dess större nordvästliga del, från rent fysisk-geografisk synpunkt 

 sedt, räknas till Lappland och anses utgöra en afslutning af 

 dess fjällområde mot Jämtlandsfjällen till, med den under 

 namnet Ströms vattudal bekanta sjökedjan som naturlig gräns. 1 

 Det af mig utvalda undersökningsområdet kan, beläget som 

 det är invid själfva sjökedjans rand, med fog betraktas som 

 Lapplandsfjällens sydligaste utlöpare och torde detta förhållande 

 skänka ett visst intresse åt de därstädes gjorda iakttagelserna 

 och samlingarna. Genom mer eller mindre djupa, dock alltid 

 nedom grangränsen räckande, dalstråk skild från de angrän- 



1 Jämför t. ex. Höjdkartan i »Norrland* (Norrland naturbeskrifning af A 

 G. Höghom, Upsala 1906 s. 111). 



