(. \. il., OM FAGLARNES FLYTTNINGAR I HALLAND I 2"] 



en del andra fåglar kajor, måsar kråkor, starar o. s. v. 

 så torde kunna ifrågasättas, huruvida ej en del fåglar, när 

 ruggningstiden inträffar, uppsöka mera fredade lokaler för att 

 ■där i stillhet och oförföljda kunna få tillbringa denna tid. Sa 

 gör ju anddraken, när han ruggar, han uppsöker de tätaste 

 vassarna, orrtuppen de snårigaste ungskogspartierna och gäs- 

 sen de otillgängligaste sumpmarkerna o. s. v. Visst är ock, 

 att när fåglarne åter låta sig ses, äro de i full höst- och vin- 

 terskrud. En annan version kan sökas däruti, att födoämnena 

 börja för en tid blifva knappa, tvingande fåglarne att se sig 

 om efter mera gifvande lokaler. 



Ty hvad är det väl egentligen, som betingar dessa fåglar- 

 nes förflyttningar, om icke födan? En varelse med så hett 



blod 1- 44° och med ett sådant skyddande omhölje, som fågeln 



äger, kan väl ej behöfva så afsevärdt bero af köldförhållan- 

 dena, om nämligen tillräckligt med näringsämnen gifvas att 

 hålla denna värmegrad vid makt. Vore ej födan den bestäm- 

 mande faktorn vid fåglarnes flyttningar, hvarföre skulle då 

 t. ex. tornsvalan lämna landet och återvända dit, när vår och 

 sommar råder. Hon är beroende af de insekter, som naiva 

 sin flygtid blott på högsommaren, därför måste hon draga bort, 

 när denna flygtid är förlupen. Af de fågelslag, som flytta till 

 sydligare länder, stanna ju en del individer kvar i norden, och 

 hafva de föda, stå de sig godt till och med i den starkaste 

 köld. Man kan därför vilja påstå, att flyttningarne dirigeras 

 direkt af näringsförhållandena och indirekt af klimatologiska 

 förhållandena. Där de flyttande fåglarne finna näring, där sia 

 de sig ned och uppehålla sig där, tills denna börjar tryta, då 

 de söka sig om efter nya områden. 



Indelningen af fåglarne med afseende på deras sätt att 

 ändra vistelseort uti flyttfåglar, strykfåglar och stannfåglar torde 

 väl således ej få tillmätas så synnerligen stor vikt. Gråsparf- 

 ven och pilfinken t. ex., som väl äro att anse såsom genuina 

 stannfåglar, ömsa äfven de vistelseort efter som födan å ena 

 eller andra platsen börjar blifva knapp. Kråkorna draga sig 

 vintertiden till hafskusterna. Sådana strykfåglar som siden- 



