4 2 



FAUNA OCH FLORA 



Så långt blicken nådde var under hela timmar grässtäppen 

 äfven upp på de spridda kullarne glest beströdd med vanligen 

 3 — 5 meter höga tunna och glesa flöjtakacior, som på vissa 

 områden slöto sig tätare tillsammans bildande verkliga akacie- 

 lundar, tätare och mera skogliknande än jag förut någonstädes 

 sett. De med galler försedda akaciorna bära endast sparsamt 

 blommor och frukt, och länge fick jag söka för att erhålla 

 baljor till kommande bestämning af akaciorna. De stundom 

 påträffade träden utan galler (samma art akacia?) voro däremot 

 ganska rikt beströdda med välluktande, i grenarnes yttre delar 

 samlade blommor och uppsköto till större höjd än de öfriga. 

 Enstaka mindre akacior utan galler saknade äfven myror, eller 

 förefunnos sådana blott i helt ringa antal. I närheten af floden 

 Ngare nairobi i området Leloaj voro flöjtakaciorna på sina 

 sträckor långa smala, väl 20 — 30 fot höga och stundom på- 

 minnande om tunna, glesa martallar. 



Efter flera timmars marsch genom dessa växlande, än med 

 glesare spridda lägre, än med tätare ställda och då ofta högre 

 akacior beströdda stäpper, upphörde plötsligen all akacivege- 

 tation, och stora vidder af öde grässtäpper utbredde sig för 

 blicken. 



Vi hade snart kommit långt ut på grässtäppen, ej en buske 

 eller ett träd hade på länge setts i vår närhet, då en liten 

 knotig akacia visade sig ensam i det alnshöga gräset, rikt be- 

 hängd med galler, hvilka aftecknade sig mot den ljusa skyn. 

 Funnes äfven här ute i gräsöknen myror i gallerna, syntes 

 dessa senare stå i oskiljaktig förbindelse med myrorna och väl 

 också leda sitt ursprung från dem. Den undersökning, som nu 

 företogs, visade emellertid, att icke en enda myra stod att upp- 

 täcka, hvarken på stam, grenar eller galler, hvilka senare upp-* 

 trädde i olika utvecklingsstadier, äfven små och gröna. 



Men kunde icke myror hafva varit där förut och af nå- 

 gon orsak sedermera försvunnit? Att så ej kunde vara för- 

 hållandet visade det faktum, att alla gallerna voro hela och 

 slutna, utan de vanliga af myrorna borrade hålen vare sig vid 

 taggarnes bas eller på gallernas yta, om ej ibland åstadkomna 



