46 FAUNA OCH FLORA 



I ett pörte i Simujärvi i samma trakt såg S. på hösten 1907 

 en drillsnäppa och en ekorre, som tycktes komma mycket bra öfver- 

 ens, lösa och fria i rummet. 



Pajala den 7 nov. 1908. 



Ernst Orstadius. 



Simmande tranungar. 



Den i notisen »Vadare som husdjur» omnämnde inspektören 

 O. Stenborg har omtalat för mig att han den 24 juli i är i båt 

 färdades utefter Aatsinkijoki i Kolajärvi socken i Finland, då han 

 på ett ställe, där bäcken utvidgade sig till en c:a 500 m. bred sjö, 

 varseblef två långhalsade fåglar långt ute på vattnet simmande mot 

 land. Då båten kom närmare såg han, att det var två tranungar, 

 som voro på väg från den ena stranden till den andra. Med långa 

 tag simmade de sakta men säkert bredvid båten till dess de upp- 

 nådde stranden, där den ena af dem tryckte, då han af S. fasttogs- 

 och med ett långt snöre vid ena benet bands inuti båten. Under 

 två timmars färd krånglade sig ungen flere gånger öfver relingen 

 och började genast simma till dess han hindrades af snöret. Då 

 S. emellertid ansåg det blifva alltför besvärligt att medtaga trar.- 

 ungen till sin aflägset belägna bostad, släpptes han lös i bäcken 

 och begaf sig genast simmande tillbaka samma väg de kommit utan 

 att söka komma upp på stranden, som där låg endast ett eller annat 

 1 o-tal meter från båten. I bäcken rådde vid tillfället mycket högt 

 vattenstånd. Huru länge fågeln fortsatte att simma kunde S. ej se, 

 emedan en krökning af vattendraget snart skymde utsikten. Någon 

 af ungarnes föräldrar syntes ej till. 



Pajala den 7 nov. 1908. 



Ernst Orstadius. 



Ännu några ord om Liiinaea. 



Till min lilla uppsats om Linncea anhåller jag att få göra föl- 

 jande tillägg: 



Med anledning af Linné-firandet i maj 1907 utgaf New-York 

 Academy of Sciences ett häfte af sina Annals, innehållande ute- 

 slutande uppsatser och meddelanden, som på ett eller annat sätt 

 stodo i förbindelse med Linnés lif och verksamhet. Däri omtalas 

 ock svensk-amerikanaren Fil. Dr Per Axel Rydberg, hvilken redan 

 förut (i tidskriften Torreya 190 r) i en uppsats, benämnd »The Ame- 

 rican Twinflowers», redogjort för tre, såsom egna arter ansedda, 

 amerikanska Linnaeor, att en fjärde, som han benämner L. serpylli- 

 folia, anträffats i Alaska och vid KLotzebue Sound. Den uppgifves 

 såsom karakteristiska skiljemärken hafva smalare och nästan alldeles 

 glatta foderflikar; smärre, ljusröd, vidgadt trattlik, tydligt sned blom- 

 krona med mycket kort (knappt mer än 1 mm. lång) pip samt 

 otydligt tandade blad. som äro bredast på eller under midten. — 

 Anmärkas må, att Ruprecht redan förr gifvit ortnamnet serpyllifolia 

 åt den hos oss förekommande. 



