KLIN< kowström: i n sommar i . 



i alla riktningar genomkorsande terrängen, tallösa hål med 

 små exkrementhögar och 100- eller rättare l , 000-tals förtorkade 

 kadaver, utströdda öfver lida björk- och videregionen, al 11 

 liga vittnesbörd om att det denna sommar < j M<>d rätt till på 

 fjället. Gåtans lösning erhöll jag genom samtal med orten- 

 befolkning: det hade varit »lemmelår förliden sommar och 

 nu, för att använda lappmannen Ante Larssons betecknande 

 uttryck, »låg fjället som dödt . Intet kan klaran visa lem- 

 melns ofantliga betydelse för hela fjällets högre djurvärld, an 

 denna faunans decimering omedelbart etter lemmelperiodens 

 slut. Sv. Ekman, 1 som nyligen ingående skildrat fjällemmelns 

 lefnadssätt, vandringar och periodiska uppträdande, känner väl 

 till det samband, som äger rum mellan Iemmeln och fjällets 

 öfriga djurarter. Ekman tyckes dock ej däri se ett direkt sam- 

 band, utan snarare, naturligtvis då det ej gäller de af Iemmeln 

 lefvande rofdjuren, ett af dessa gnagares mer eller mindre 

 talrika förekomst oberoende, ehuru af gemensamma klimato- 

 logiska faktorer betingadt fenomen. Sambandet mellan lem- 

 melns periodiska uppträdande i massa och fjällfaunans all- 

 männa individrikedom skulle alltså närmast vara att uppfatta 

 som två, af hvarandra oberoende verkningar af en gemen-ani 

 orsak. 2 För min del kan jag ej utan vidare dela denna upp- 

 fattning. Äfven om det läte sig tänka att gemensamma kli- 



1 Sven Ekman: Die Wirbeltiere d. arkt. u. subarkt. Hochgebirgzone im nördl. 

 Schweden (naturw. Unters. d. Sarekgebirges in Schwedischen— Lappland Bi. IV 

 s. 9—25 samt s. 117—118. 



2 ^>Dass auch die Witterung eine Rolle spielt, dafiir spridit unzweideutig der 

 Umstand, dass gleichzeitig mit den Lemmingen gewöhnlich auch anden 



sieh einer besonders starken Vermehrung erfreuen. . . . -Die Tiere, welche, 

 nach andere Verfassern gleichzeitig mit dem Lemming massenhaft auftreten, sind : 

 Lemmus schisticolor, Microtus agrestis, M. amphibicus i M- ratticeps, Evonomys 

 glareolus E. rufocanus, Mus silvaticus, Lepus timidus, Sorex araneus, Tetrao 

 urogallus, T. tetrix, Lagopus mufus, L. lagopus, Acanthis linaria, Fringilla 

 montifringilla und ausserdem diejenigen Raubtiere, welche sich von den Lem- 

 mingen und Wuhlmäusen ernähren. In welcher Weise diese Tiere von der Wit- 

 terung abhängig sind wissen wir niclit sicher. Es i^t aber auffållig 

 alle, ausgenommen die beiden letztgenenntcn Vögel, Erdnister sind. und eben 

 betreffs solcher gibt es ja Grunde anzunehmen, dass die Witterungsverhältnisse 

 fur das vveiterleben der Jungen verhängnisvoll sind, was ja in bezug auf die 

 Tetrao- und Lagopus-arten allgemein bekannt ist. 1. c. sid. 11. 



