6 O FAUNA OCH FLORA 



matologiska faktorer skulle kunna förklara samtliga ifrågava- 

 rande djurarters förökning öfver det normala måttet, så för- 

 håller det sig helt annorlunda med den plötsliga decimering, 

 som följer på lemmelåret. Det är tydligt nog, att en förkla- 

 ring, för att i detta fall kunna tagas för god, måste samtidigt 

 förmå lösa båda dessa gåtor. Då nu, efter allt att döma, 

 lemmelns plötsliga försvinnande vid »lemmelperiodens» slut 

 måste tillskrifvas en farsot, »lemmelpesten» 1 och ingalunda 

 klimatologiska orsaker blir, åtminstone för dem af de uppräk- 

 nade djurarterna, hvilka ej höra till lemmelns närmaste släk- 

 tingar, den samtidiga eller nästan samtidiga decimeringen full- 

 ständigt gåtfull, ty det kan naturligtvis ej bli tal om, att den 

 farsot, som sopar bort fjällets och öfre granregionens lemmel- 

 härar, äfven skulle angripa ripor, tjäder, orre och hare, för 

 att nu ej tala om siskor, bergfinkar m. m. Ä andra sidan 

 sedt, nödgas vi af de båda fenomenens tydliga samband sins 

 emellan att uppställa fordran antingen på en för båda gemen- 

 sam förklaring, eller ock på en, som sätter dem begge i kausal- 

 sammanhang med hvarandra. 



Jag tror för min del ej, att det möter svårighet att upp- 

 ställa en dylik förklaring, hvilken, utgående från lemmelns 

 periodicitet som ett gifvet faktum, ur detta härleder de iakt- 

 tagna förändringarna i fjällfaunans allmänna individantal. En- 

 ligt de uppgifter jag i Frostviken erhöll rörande lemmelns 

 uppträdande därstädes, tycktes framgå, att denna gnagare 

 efter att en tid varit så godt som försvunnen, småningom, 

 först långsamt, därpå allt snabbare tillväxer i antal, för att, 

 sedan han vid periodens slut nått sitt maximum, plötsligt åter 

 sopas bort af den gåtfulla lemmelpesten». De båda sista åren 

 i denna utvecklingscykel, då lemmelmassorna ur sitt naturliga 

 hem, björk- och videregionen, flöda öfver i kringliggande högre 

 och lägre trakter, är det, hvilka i dagligt tal betecknas som 

 »lemmelår». Under antagande af riktigheten af denna uppfatt- 

 ning, som i allt väsentligt öfverensstämmer med Ekmans och 

 de af honom anförda författarnes mening, återstår att se till i 



1 Jämför S. Ekman o. c. sid. 23—24. 



