ÖSTERGREN: III ut il \\\\i OM MANETERNA 



natur föga kända för den stora allmänheten och t. ... m. före- 

 mål för väsentliga missuppfattningar. Så tros del t. ex. mj 

 ofta, att de mest på försommaren uppträdande, oförai 

 öronmaneterna under sommarens lopp förvandlas till sensom- 

 marens fruktade brännmaneter. En sådan öfvergång visar sig 

 vid närmare undersökning orimlig, men dessa djurs ul 



Fig. 1. Öronmanetens utveckling (efter Steenstrup). 

 N:r i — 8 förstorade, g förminskad. 



lingshistoria bjuder dock på förvandlingar, som för den oinvigde 

 kunna synas ännu orimligare. Då deras utveckling förklarar 

 deras periodiska uppträdande, ma vi här ägna den några rader. 

 Maneterna fortplanta sig genom ägg, men de från dessa 

 ägg uppstående ungarna utvecklas icke direkt till nya maneter. 

 Efter att ha flyttat sig omkring något litet med tillhjälp af >in 

 päls af flimmerhår, sätter sig ungen i stället med ena änden fast 

 på en sten, tång eller dylikt och utvecklas till en bägarformig 



