östergren: ett och ANNA! om manetei 



nässlorna, och blifva ömtåliga ställen såsom lapparna eller 

 ögonen träffade, så uppstår en myckel plågsam inflammation, 

 som besvärar offret i flere dagars tid. Icki ens torkning oskad- 

 liggör maneternas gift, såsom fiskare allt för ofta få erfara, 

 när de vid handtering af torra nät ta stofl at maneter i näsa 

 ögon. Äfven vid fångstens idkande besväras de af maneterna, 

 som icke blott bränna deras händer, utan stundom äfven för- 

 sämra utbytet, i det fisken tager skada, när den i en vad pres- 

 sas in i en massa af maneter. 



Den vanliga brännmaneten når allmänt en genomskärning 

 af 20 — 30 cm., i undantagsfall kan skifvan t. o. m. blifva ' _- ni. 

 bred, eller kanske något däröfver.' Fångsttrådarna, som i 

 antal kunna uppgå till mer än tusen (redan hos exemplar af 

 15 cm:s genomskärning har jag funnit omkring 150 i hvarje af 

 de 8 knippena), sträckas hos den simmande maneten ofta ut 

 till en längd af mer än 2 meter. Skifvans öfversida är full- 

 ständigt slät. Färgen, som blir allt starkare under sommarens 

 lopp, brukar vara gulbrun eller rödbrun, är dock stundom 

 blekgul eller, i synnerhet hos fångsttrådarna, nästan purpurröd. 

 Det är hufvudsakligen skifvans undersida, framför allt mag- 

 väggen, och de nedhängande bihangen som äro färgade, dock 

 brukar äfven öfversidan förete en svag färg. 



I Skagerak och väl äfven i Kattegat uppträder regelbundet 

 ännu en art af släktet Cyanea, nämligen C. palmstruchii 

 (Swartz), blåklintsmaneten (Jfr planschen i föreg. häfte!). 

 Från någon annan trakt är den icke känd. Dessa maneter 

 börja i små exemplar visa sig redan i januari, nå i juni sitt 

 maximum i antal och storlek och försvinna redan i midten 

 af juli. I större mängd har jag aldrig sett dem uppträda, men 

 vissa år äro de dock rätt talrika vid mellersta Bohusläns 

 kuster, såsom kring Lysekil. 



Denna art är jämförelsevis liten, med en genomskärning 

 af blott 6 — 12, undantagsvis 15 cm. Tentaklerna äro fåtali- 



1 Haeckel uppgifver den vanliga genomskärningen till ' a — - •■ ni. och näm- 

 ner jätteexemplar om 1 — 1*/« m. Andra författares uppgifter öfverensstämma 



emellertid med mina egna iakttagelser från Sveriges och Norges kuster. 



