I2 8 FAUNA OCH FLORA 



europeiska formen vore närmare släkt med den nordasiatiska 

 än med den mellaneuropeiska, vore ju fallet enkelt. Jag tror 

 dock icke, att man endast af deras likhet med någon säkerhet 

 kan antaga det. De temperaturexperiment, som gjorts med 

 fjärilar, tyckas göra sannolikt, att en likartad förändring af en 

 art kan af likartade faktorer åstadkommas på skilda lokaler. 

 Men äfven om man betraktar arten i dess olika former som 

 en enhet, synes det svårt att antaga, att den inkommit till vårt 

 land den södra vägen. Hade den redan vid istidens haft en 

 så vid utbredning i Mellaneuropa, att den kunnat begagna 

 denna väg, borde den ha hunnit utbreda sig upp i Alperna, 

 och så föga ömtålig för värme, som den att döma af dess 

 mellaneuropeiska utbredning är, borde den såsom Colias pa- 

 locno och Argynnis påles finnas på flere reliktlokaler i södra 

 Sverige. Till dess sådana blifvit funna, måste den därför lika- 

 som de föregående betraktas som en nordostlig invandrare. 



Återstår så gråbruna gräsfjärilen, Oeneis jutta. Likasom 

 Argynnis aphirape uppehåller den sig gärna i barrskogsom- 

 rådet, och sydgränsen för dess sammanhängande utbredning 

 är Dalarna och Gäfletrakten. I Norge är den funnen i Hede- 

 markens, Kristians, Buskeruds och Norra Trondhjems amt, i 

 Finland i Lappmarken, norra Österbotten, Karelen och Nyland. 

 Utom Skandinavien är den cirkumpolär samt finnes i Östersjö- 

 provinserna; dess sydvästligaste fyndort är belägen i Ostpreus- 

 sen. Att den inkommit till Sverige från nordost är ju otvifvel- 

 aktigt. Om den på Ingarömyren är att betrakta som relikt 

 eller som förpost kan ju ifrågasättas. Flera skäl, bl. a. lokalens 

 natur och det sällskap, hvari den förekommer, synes emellertid 

 tala för det förra. 



Om således dessa norr ifrån inkomna fjärilars isolerade 

 förekomst på I >stra Upplands, Stockholmsskärgårdens och Kol- 

 mårdens myrmarker, åtminstone beträffande Oeneis norna och 

 Argynnis freja långt söder om deras nordliga sammanhängande 

 utbredningsområde, icke kan vara af samma reliktnatur som 

 Colias palamo's och andra söderifrån invandrade arters, så 

 finnes ju ingen annan möjlighet än att anse dem såsom s. k. 



