BE MM, KORP] \, I l >r.\ i S I ORAX I.. l z i 



följande dag flög hon åter ned och tog under stor brådska 

 något föda, flög efter ett par minuter åter tillbaka. Denna dag 

 observerades ej att hanen äflöste utan honan låg oafbrutet. 

 Dagen därpå aflöste hanen henne vid ett-tiden, dock endasl 

 för en halftimme, d. v. s. den tid hon tillbragte med atl äta 

 och ta sig motion. Under dvn följande tiden kunde ej obser« 

 veras att hanen aflöste; endast under en minut eller två var 

 honan nere för att äta, detta oftast klockan omkring 8 t. m., 

 1 oeli 6 e. ni. 



Den 12 mars på f. m. upphörde honan att ligga i redet. 

 Båda korparna flögo oroligt af och an i buren och honan ref 

 ut ur nästet en mängd renhår. Upprepade gånger var hon 

 uppe i detsamma ocli rörde i höet. Då föda lades in i buren 

 flög hon upp med densamma i redet. Försök att medels stege 

 undersöka nästet möttes med tecken af den största oro och 

 fåglarne skränade vildt, då någon endast närmade sig buren. 

 På aftonen låg honan åter däruppe i boet men följande dag 

 hade båda korparne förlorat allt intresse för detsamma, den 

 14 låg honan visserligen där, men endast för en kort stund. 

 Den 15 beslöt jag att undersöka hur det egentligen förhöll sig 

 däruppe och under utbrott af korparnes vilda raseri konstate- 

 rades att nästet var -- tomt. -- Det är svårt att veta hur det 

 egentligen förhöll sig med denna första liggning. Möjligt kan 

 ju vara, att äggen af någon anledning för länge lämnats obe- 

 täckta, så att de i den då inträdda eftervintern förfrusit och 

 att honan, då hon märkt detta, helt enkelt ätit upp dem. — 



Den 16, således följande dag, började honan åter dra upp 

 renhår och fjädrar till nästet och den 18 på morgonen låg 

 hon där igen. Från och med denna dag låg hon ständigt i 

 redet utom då hon vid niotiden på morgonen och sextiden på 

 aftonen under högst ett par minuter hvardera gången flög ned 

 och bokstafligen »kastade i sig litet mat. Någon aflösning 

 från hanens sida förmärktes ej denna gång. Då honan kom 

 ner, var hanen mycket beskäftig att plocka fram bitar af kött 

 och bröd,' ostkanter o. dyl., som han stuckit undan i snön. 

 På middagen den 6 april var hon nere och tog sig ett grund- 



