132 FAUNA OCH PLORA 



ligt bad; efter omsorgsfull putsning flög hon sedan åter upp. 

 Stark dagsmeja var då radande. Samma dags afton observe- 

 rade jag för första gången hur hanen flög upp och matade sin 

 rufvande maka. Detta gjorde lian sedan rätt ofta de närmast 

 följande dagarne. 



På eftermiddagen den 10 april, således på själfva påsk- 

 aftonen, hade honan lämnat redet och då hon åter flög upp, 

 hördes därifrån pipande läten. Kläckningen hade sålunda då 

 skett. Följande dag var kall och grå; korphonan låg då i 

 redet hela dagen. Hanen var ifrigt sysselsatt att mata famil- 

 jen. För hvarje gäng han kom upp, utspann sig ett litet 

 samtal mellan makarna, hvilket resulterade däri, att honan 

 först fick sig en bit, hvarefter hon reste på sig, så att hanen 

 kunde komma i tillfälle att äfven gifva den pipande afkomman, 

 som ej tyckes besväras af någon brist på matlust. Då honan 

 morgonen därpå flög ned, intog hanen genast hennes plats. 

 Termometern visade då öfver 8 grader kallt! Föräldrarne 

 började nu hjälpas åt med matandet, men ännu i flera dagar 

 lag alltid modern hos sina små uppe i boet, utom då hon för 

 några ögonblick flyger ned efter föda. Dock matades äfven 

 honan så sent som den 28 april af den lycklige fadern-gemålen, 

 som med värdiga steg, full af själfkänsla struttar omkring i 

 buren. 



Två stora, röda, vidöppna gap bruka synas däruppe i 

 nästet, hvadan man kan antaga att kullen består af två ungar. 



Af den mig tillgängliga litteraturen att döma har det förut 

 aldrig inträffat, att korpen häckat i fångenskap. Ofvanstående 

 lilla redogörelse skulle därför möjligen kunna intressera. 



Alarik Be I un. 

 Tillägg: 



Den ena korpungen lämnade boet den 14, den andra den 

 19 maj. Bada voro då i det närmaste fullväxta, men matades 

 ännu rätt länge af föräldrarna. A. B. 



