i 4 6 



FRÅGOR OCH Sv' AR 



kroppen, men med ljusa spolstreck och vattringar på vingtäckare 

 och skulderfjädrar. Hufvudet är ljust rostbrunt och bukpartiet hvit- 

 aktigt. Brisson's exemplar voro frän bergstrakter i Lothringen 

 däraf namnet montana . Sedermera har man dock enligt Ogilvie- 

 \i erhållit liknande exemplar i North umberland, Cheshire och 

 Wiltshire i England. Helt nyligen har Professor A. Jacobi omtalat, 

 att en hel kull dylika mörkt kastanjebruna rapphöns anträffats på 

 Riechberg vid Siebenlehn i Sachsen i september 1908, och 

 nian had dylika under tre års tid på samma plats. Afven 



frän Sverige känner man ett fynd af samma slag. Hösten 1887 

 sköts vid Vapnö i Halland en ung rapphöna, som ännu ej hunnit 

 fullt antaga den vuxna fågelns dräkt, men som just hade hvarje 

 fjäder af den definitiva dräkten färgad alldeles som Brisson's »Per- 

 dix montana . Till följd af det egendomliga utseendet blef den till- 

 varatagen och uppstoppad samt råkade slutligen i Jägmästare C. A. 

 H lgren's ägo och han förärade den sedan godhetsfullt till Riks- 

 museum. Dess utseende framgår af bifogade fotografiska bild. 



Det är ju en ganska intressant sak, att på detta sätt än här än 

 där i Europa spontant och oberoende af hvarandra uppstått färg- 

 variationer af rapphöns, hvilka sinsemellan äro identiskt lika, men 

 som så starkt afvika från en normal rapphönas typ. Det är desto 

 egendomligare, som man ej kan säga, att denna variation företer 

 ett bakslag eller atavism, utan det är något nytt och säreget. 



Ormvråkarnes bon. 



I Nordens Fåglar» uppgifves, att ormvräken bygger sitt bo af 

 tämligen grofva grenar, oeh ett af mig funnet vråkbo stämmer öfver- 

 ens härmed. Men sju stycken vråkbon iakttagna i Väster- och 

 rbotten bilda en kontrast häremot, tv de voro byggda af granris, 

 färskt grönt granris utan underlag af grö fre grenar. Bona äro knappt 

 re än kråkbon och hvad inredningen angår, har jag knappt 

 funnit annat än barr samt en del skräp efter måltiderna. Endast 

 i ett ingick tämligen mycket skägglaf, men dylik växte ganska all- 

 mänt på granarne och kunde ha följt med riset (med ris menas här 

 den yttersta delen af grangrenarne, de gröfsta knappt tjockare än 

 en blyertspenna). 



Med afseende på läget bör anföras, att bona ej voro förlagda 

 till stora träd utan knappt till medelstora och alltid har det fun- 

 nits större träd i närheten. Än har boet legat på de lägsta 

 nar, dar det kunnat finna fäste, än så högt upp i toppen som 

 möjligt. Del lägsta boet har varit omkring 4 m. öfver marken det 

 1 irka g I ett fall låg boet på en markvist i öfversta toppen 

 af ett 7 m. högl och [5 cm. groft träd. 



i: »en ha ej anträffats i djupa skogen utan alldeles öppet i skogs- 

 kanten mot någon ang eller något hygge. 



Utom olikheten i dräkt bör anföras, att Norrlandsvråken har 

 . dligt lättare flykt samt att lätet är mera gällt och mera liknar 



