PENDULA1 [0NSTE01 [6l 



betydelse För uppfattningen om villkoren och vägarne för orga- 

 nismernas uppkomst och utbredning på vår planet. Han 1 

 sålunda uppmärksamheten på att de stora atmosfäriska rörel- 

 serna, och som en följd däraf, ökengördlarne äro oberoende 

 af kontinenternas konfiguration och endast bero al jordens 

 Ställning till solen. Sahara intager alltid -amma plats i för- 

 hållande till ekvatorn, vare sig under växlande svängniri 

 ser södra Europa eller Sudan skulle rycka in under dess torr- 

 het. På grund af passadvindarnes riktning bli östra ränderna 

 af ökengördlarne alltid mera fuktiga och få rikare vegetation, 

 hvarför de bilda bryggor för lifvets utbredning åt norr 

 söder. Synnerligen innehållsrikt är kapitlet om tidigare för- 

 ändringar i fastlandets konfiguration. Som en allmän lag 

 vill Simroth fastslå, att pendelrörelsen omkring svängnings- 

 axeln måste föra därhän, att hufvudmassorna af fastland så 

 vidt möjligt likformigt fördelas kring svängningspolerna, så att 

 vi få i stort sedt samma landbild vid den östra och den västra. 

 Fastlandets plats skulle bli hufvudsakligen kring svängpolerna, 

 och på ömse sidor om svängningskretsen skulle hafvet sträfva 

 att ensamt bli herre. På pacifiksidan har detta realiserats 

 ganska väl, men på vår egen hemisfär har det icke lyckats 

 oceanen att bortspola den fasta alliansen Europa-Afrika. Afrika 

 är en urgammal kontingent som blott med sina ränder och 

 Kongo-bäckenet tidvis dykt under vattnet. Men Europa har 

 dock utomordentligt starkt påverkats af oceanen. Det har 

 genom upp- och neddykningar blifvit starkt inskuret och un- 

 der tiderna fått den gynsamma form, som gifvit det öfvervik- 

 ten i folkens historia. 



Naturvetenskapsidkarne och särskildt geologerna ha ju 

 länge antagit tidigare förbindelser, »bryggor» mellan nu skilda 

 verldsdelar och öar. En del af dessa hypoteser, såsom den 

 om förbindelsen mellan det tropiska Afrika och Brasilien, fin- 

 ner Simroth öfverflödiga och fantastiska. Andra anser han 

 oantastliga, äfven om de icke i alla punkter stå i samklang 

 med pendulationsteorien — han medger, att understundom an- 

 dra krafter kunnat göra sig gällande vid bildandet eller af- 



