PENDULATIONSTEORIEN 167 



Kalla zoner måste förete den största morfologiska och 



fysiologiska omdaning. Vid polar fas rycka ju också alperna 

 högre, och där skapas en miliö likvärdig med glacialtid. Den 

 ekvatoriala fasen synes mindre ha framkallat nya typer än 

 frodigare exemplar af redan existerande. Värmen kan skapa 

 vidunderliga former. A andra sidan är ju äfven kölden gynn- 

 sam för uppkomsten af stora kroppar, då dessa genom den 

 relativt mindre hudytan afgifva relativt litet värme. Nya arter 

 torde under ekvatorial fas bildas hufvudsakligen därigenom, att 

 landformer gå i hafvet. 



Allt, som tilldrager sig vid svängningskretsen, äger tydligt- 

 vis också Fum på hvarje annan punkt på jorden, men mindre 

 energiskt och under aftagande mot svängningspolerna, där lifvet 

 står stilla. 



I ett följande kapitel betonar Simroth, att pendulationsteo- 

 rien måste verka omgestaltande på vissa af geologiens grund- 

 åskådningar. Han erinrar först därom att påvisandet af ett 

 kontinuerligt sammanhang i skapelsen i Europa varit så vansk- 

 ligt just därför att organismernas former här under svängnings- 

 kretsen så hastigt växlat, och på grund däraf att försteningar- 

 nes hållbarhet genom förhållandenas växling varit så ringa 

 just här. Man har ju påträffat blott två exemplar af Archaeo- 

 pteryx, och intet mera af hela den klass som ödlefågeln represen- 

 terade. Under kulminationskretsen, och framför allt i dess tro- 

 piker, blef under det större lugn, som där unnades organismerna, 

 förhållandet ett annat. Dels kunde de under längre tider bi- 

 behålla sin egenart. Dels kunde de ansatser till formföränd- 

 ring, som mottagits under svängningskretsen, här hinna fram 

 till sina yttersta konsekvenser och resultera i de vidunderli- 

 gaste företeelser. Men när dessa vidunder sådana som 

 Amerikas jättedäggdjur och reptilier — något längre bort frän 

 svängningspolen utsattes för klimatets förändringar, ägde de 

 icke de väl utbildade typernas motståndskraft. De voro sido- 

 skott, vigda åt undergången. 



Hvad angår de geologiska epokerna, så beräknas ju jord- 

 lagrens ålder dels efter strukturen och dels efter försteningarne. 



