Bl SKM1 -I \ HM-I \ -i Dl ILIS V A Al I - I 73 



norra Europa. Hvilka naturförhållanden, som då rådde här 

 kan man få en föreställning om genom att taga reda på huru- 

 dana lifsbetingelser, som synas passa buskmusen i de länder, 

 där den uppträder mera allmänt och öfver större landssträckor. 

 Den ryske naturforskaren Pallas, som försl (1773) be 

 denna art, påträffade den på steppområdet i gles björkskog, 

 och steppen med dess sparsamma, spridda björkvegetation har 

 sedan också visat sig vara buskmusens mest omtyckta tillhåll 

 i Ryssland och Sibirien. I Finland och Norge har den ä 

 träffats i björkvegetation liksom äfven var fallet med det enda 

 svenska exemplaret. På grund häraf kan man äfven draga 

 den slutsatsen, som Winge redan gjort, att buskmusen här i 

 nordvästra Europa är en kvarlefva från »stepptiden» d. v. s. 

 den tid efter istiden, då landet ännu ej hunnit att bli skog- 

 klädt. 1 



Buskmusens förkärlek för björkvegetation orsakade, att 

 Pallas några år efter sedan han infört artnamnet subtilis, 

 föreslog namnet »betulinus» (af Betula = björk), hvilket äfven 

 användes af Sv. Nilsson, men det går ej an att efter god- 

 tycke ändra en gång gifna otadliga namn, och därför har det 

 af Pallas först använda vunnit full burskap. På danska kal- 

 las arten ifråga »Birkemus», hvilket naturligtvis också hän- 

 syftar på lefnadssättet. 



Buskmusen lefver under ganska stränga klimatiska för- 

 hållanden, och för att kunna uthärda de långa och kalla vin- 

 trarne lägger den sig i dvala, när kölden kommer, såsom re- 

 dan Pallas iakttagit. I likhet med andra djur som förete 

 samma vanor är buskmusen om hösten synnerligen fet. Dr. 

 Lundahl, som i Tammerforstrakten i Finland haft tillfälle att 

 studera dessa små nätta djur i lefvande tillstånd, omtalar,- att 

 han »under loppet af tvenne höstar (1850 och 1851) i septem- 

 ber och oktober utom en mängd yngre, tagit 5 fullväxta indi- 

 vider, nästan alla från olika ställen, men alltid i björkskog, i 



1 Collett räknar denna tid såsom interglacial d. v. s. förlagd mellan tvenne 

 nedisningar. 



- Finska Vetenskaps Soc. Handl. 1851, p. 235. 

 Fauna och Flora 1909. Haft. 4. 1 3 



