200 FAUNA OCH FLORA 



ljusbrun färgvarietet af Mus musculus. Fyra af exemplaren voro 

 ungar; den "femte en yngre hona: den återstående en fullvuxen 

 tydligen moder till de fyra ofvannämnda ungarna. Intressant 

 är att den ovanliga färgteckningen gick i arf till afkomman. 

 En spritlagd unge öfverlämnades till Riksmuseum. 

 Kalmar den 7 juni 1909. 



Aug. Heintze. 



Till frågan 0111 älgens domesticering. 



Till livad som härom i 6:te häftet af föregående årgång anförts 

 kunna läggas några meddelanden ur den utländska litteraturen huf- 

 vudsakligen efter Middendorff 1 . Denne författare framhåller de 

 fördelar, som man skulle kunna erhålla om älgen tämjdes till rid- och 

 lastdjur. Älgen skulle enligt Middendorff för de nordligaste byg- 

 derna vara vida värdefullare såsom husdjur än renen och äfvenledes 

 vara lättare att föda om vintern, då den ju kan hålla tillgodo med 

 kvistar, knoppar och bark samt lifnära sig äfven af barrskogens 

 produkter och således vara oberoende af den snömassa, som täcker 

 marken. Men han erkänner, att älgen har en obändigare natur än 

 renen. 1 synnerhet kunde tjurarne under brunsttiden blifva våld- 

 samma, men däremot skulle kastrering af de exemplar, som man 

 ville använda som rid- och dragdjur kunna hjälpa. 



I Lifland och Kurland har man förr ofta födt upp älgkalfvar, 

 dock misslyckas ej sällan dylika försök, vanligen emedan man an- 

 vändt oren mjölk, som orsakat diarrhe. Hö, hafre och framför allt 

 löf bör utgöra den vuxna älgens foder. Ej sällan ha älgar fortplan- 

 tat sig i fångenskap. Hos en kurländsk godsägare säges älgarne 

 ökats i en inhägnad till en liten hjord på 16 djur. På godset Lo- 

 banow i Smolenska guvernementet uppdrogs efter ett par infångade 

 älgar io stycken, hvilka kördes in och parvis spändes för vagnar 

 för transport af spannmål. 



Några plock ur årets anteckningar. 



Ytterligare om ormvråkens bo. Med anledning af en notis härom 

 i häftet 3 af Fauna och Flora må följande iakttagelse meddelas. 

 1 »en o maj innevarande år fann undertecknad i Sollentuna socken 

 at Stockholms län ett ormvrakbo, som i likhet med de af herr P. 

 A 1 Lngström Väster- och Norrbotten funna bona var byggdt af 

 blott jämförelsevis fina grankvistar. Detta bo var invändigt rikligt 



idt med mossa samt var väsentligt större och isynnerhet betyd- 

 ligt högre an ett kråkbo. Det låg på hallva höjden af en ungefär 



meter hög, knappt medelgrof gran, fästadt invid stammen på 



fina grenar, att del syntes nästan förvånande, att dessa kunde 



irische Reise. Theil 2 Petersburg 1S74. 



